ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/555/22 Справа № 214/1863/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької Центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 27 травня 2022 року, включно, за місцем постійного проживання, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Мотивуючи постановлене рішення, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, врахував обставини провадження, тяжкість вчиненого злочину, а також особу ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання та реєстрацію в м. Кривий Ріг, позитивну репутацію, є студентом, навчання здійснює дистанційно та дійшов висновку, що стороною обвинувачення зібрано недостатньо доказів, які б свідчили про неможливість застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, тому застосував щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що слідчий суддя, обираючи запобіжний захід більш м`який, ніж той, що зазначений у клопотанні, визнав, що пред`явлена ОСОБА_5 , підозра у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та ризики, визначені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого, є обґрунтованими. Поряд з цим, прокурор звертає увагу на те, що суд не надав належної оцінки існуючим у цьому провадженні ризикам, зокрема ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна, не має міцних соціальних зв`язків. Між тим, прокурор вказує, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що у цьому провадженні вилучені не всі речові докази, а також не встановлені усі можливі співучасники злочину. Водночас, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення злочинної діяльності підтверджується тим, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та гроші на проживання отримує від матерів, тому вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Окрім того, прокурор посилається й на те, що ОСОБА_5 заперечує факт збуту ним наркотичних речовин іншим особам, а також те, що вони йому належать, що свідчить про відсутність каяття з боку підозрюваного та активної співпраці зі слідством. З урахуванням вищенаведених обставин, на переконання прокурора, ухвала підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які просили скаргу залишити без задоволення, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
За змістом ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; запобіжний захід, який застосовується.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу підозрюваному дотримано.
Так, апеляційним судом встановлено, що СВ ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000239 від 27.03.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
27 березня 2022 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК та 28 березня 2022 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину за ч.2 ст. 307 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції у тому, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Згідно доказів, долучених до клопотання, й враховуючи наведену правову позицію, слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри, що також не оспорювалось сторонами у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Обговорюючи питання про можливість усунення заявлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_5 під від вартою, колегія суддів, погоджуючись з висновком слідчого судді, вважає, що встановлені щодо підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України об`єктивно існують та можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою чи внесенням застави у визначеному розмірі.
Окрім того, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ де йдеться про те, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину та покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вагомість доказів вчинення ним злочину, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію в м. Кривий Ріг, позитивну репутацію, є студентом, навчання здійснює дистанційно, колегія суддів вважає, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати місце мешкання цілодобово зможе запобігти цим ризикам.
Отже, як слідує з матеріалів за клопотанням про обрання запобіжного заходу, при його розгляді в суді першої інстанції, слідчий та прокурор не довели необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо підозрюваного та того, що непов`язаний з ізоляцією від суспільства запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає й вимогам, зокрема викладеним у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» і є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.
Разом з цим, доводи прокурора про те, що підозрюваний скоїв тяжкий злочини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, не є само по собі обставиною, яка є підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. Ця обставина у провадженні розглядається в сукупності з іншими під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу.
Що стосується доводів прокурора про те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та гроші на проживання отримує від матері, то ці обставини хоча і мають місце, однак не доводять необхідність застосування виключного запобіжного заходу у цьому провадженні.
Поведінка підозрюваного після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з огляду на те, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень ним процесуальних обов`язків та доказів з цього приводу до апеляційної скарги додано не було, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети вчинити інше кримінальне правопорушення.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, є припущенням стосовно можливої поведінки підозрюваного.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, застосовуючи щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі врахував вимоги ст. 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано клопотання слідчого задовільнив частково.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької Центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2