ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1321/22 Справа № 208/3015/21 Суддя у 1-й інстанції - Ізотов В.М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача Іванченка О.Ю.

суддів Коваленка В.Д., Пістун А.О.

за участю:

секретаря судового засідання Шестакової А.С.,

потерпілої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року, якою, відмовлено у задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_1 на постанову дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Соколова В.А. від 28.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000084 від 11.02.2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року, було відмовлено у задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_1 на постанову дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Соколова В.А. від 28.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000084 від 11.02.2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя зазначив, що з оскаржуваної постанови слідує, що проведене дізнання відповідає критеріям ретельності та повноти, а потерпілою не наведено будь-яких законних та розумних підстав для її скасування, у зв`язку з чим, в задоволенні скарги слідчий суддя відмовив.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого, постановити нову, якою скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування своїх доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Вказує, що під час досудового розслідування не були допитані свідки, не проведено судово-медичної експертизи.

Вказує, що слідчим суддею не в повній мірі досліджено обставини справи.

Апелянт вказує, що слідчими не були виконані усі необхідні слідчі дії. Слідчий суддя, на думку апелянта не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України неявка учасника судового провадження, належним чином повідомленого про дату апеляційного розгляду не перешкоджає судовому розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження: 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, на досудовому провадженні, можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Проведення слідчих (розшукових) дій регулюється главою 20 КПК України. Самі по собі слідчі дії є діями спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

За результатами розгляду скарги слідчий суддя, як це встановлено ч. 2 ст. 307 КПК України, вправі прийняти одне з передбачених цією нормою рішень, в томі числі винести ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні органу дізнання Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000084 від 11.02.2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Соколова В.А. від 28.12.2021 року означене кримінальне провадження закрито.

Постанова вмотивована тим, що в ході досудового розслідування не встановлено достатніх доказів, які б свідчили про те, що у особи, на яку вказує потерпіла, був прямий умисел на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, тому відсутня суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, що характеризується тільки умисною виною.

Так, як вбачається з наданих матеріалів, ЧЧ Кам`янського РУП надійшла заява від ОСОБА_1 про те що 13.01.2021 року невстановлена особа умисно завдала тілесні ушкодження, за даним фактом 11.02.2021 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В ході досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_1 , яка пояснила, що 13.01.2021 року приблизно о 15:00 год. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 виник конфлікт із сусідкою, яка нанесла удари держаком від віника по голові, далі схопила рукою за волосся та двічі ударила головою об стіну та нанесла удари ногою по ногам ОСОБА_1 .

Згідно пояснень особи, на яку вказує потерпіла - ОСОБА_2 , вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 13.01.2021 року приблизно о 15:00 год. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 підійшла до неї та розпочала конфлікт, в ході якого нанесла один удар рукою в обличчя та ногою у живіт, чим спричинила їй фізичного болю, після чого вона потягла рукою за волосся ОСОБА_1 .

Також згідно пояснень ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , 13.01.2021 року приблизно о 15:00 год. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , почула конфлікт між сусідами, в ході якого ОСОБА_1 нанесла один удар рукою в обличчя та ногою у живіт ОСОБА_2 . Далі ОСОБА_1 зайшла до приміщення власної квартири.

Свідок ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 пояснив, що ОСОБА_3 померла у жовтні 2021 року тому допитати її детально в якості свідка неможливо.

З оскаржуваної постанови вбачається, що висновок дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення є обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_1 не вказує на будь-яких інших очевидців події або інші прямі докази факту заподіяння їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_2 .

Посилання потерпілої на необхідність допиту її доньки та онуки необґрунтовані, оскільки, як вказує сама потерпіла, ці особи не були очевидцями заподіяння їй тілесних ушкоджень, а можуть підтвердити лише сам факт їх наявності. Крім того, під час тривалої процедури дізнання потерпіла не заявляла клопотань дізнавачу та прокурору про допит цих осіб.

Сам по собі факт встановлення наявності та ступеню тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_1 не є достатнім для твердження про винуватість конкретної особи у їх заподіянні.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України, сторона обвинувачення зобов`язана довести винуватість особи поза розумним сумнівом.

Єдиним прямим доказом умисного нанесення тілесних ушкоджень є лише показання самої потерпілої ОСОБА_1 , чого недостатньо для обґрунтованої підозри особи, на яку вказує потерпіла. Будь-яких інших прямих доказів під час дізнання не встановлено та потерпілою не надано.

Факт не ознайомлення потерпілої ОСОБА_1 з висновком судово-медичного експерта не спростовує висновок дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення, об`єктивних перешкод ознайомлення потерпілої з матеріалами дізнання в ході судового розгляду не встановлено, відповідні скарги до слідчого судді не надходили.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (Рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Слідчий суддя, при розгляді матеріалів, вірно проаналізував скаргу ОСОБА_1 та інші, зібрані по провадженню докази, здобуті дізнавачем при проведенні розслідування та прийшов вірного висновку, що досудове розслідування проведено повно та всебічно, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи скарги фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням дізнавача та оцінкою ним зібраних під час досудового розслідування доказів.

Крім того, колегією суддів не встановлено й істотних порушень вимог КПК України, а у скарзі ОСОБА_1 не наведено достатніх даних, які б безумовно свідчили про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставою для скасування судового рішення.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 серпня 2022 року, якою, відмовлено у задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_1 на постанову дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Соколова В.А. від 28.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000084 від 11.02.2021 року за ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

О.Ю. Іванченко В.Д. Коваленко А.О. Пістун