Номер провадження: 11-кп/813/824/22
Номер справи місцевого суду: 495/8775/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, в рамках кримінального провадження № 00033387 від 06.10.2018 року,

встановив:

Оскаржуваною ухвалою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, в рамках кримінального провадження № 00033387 від 06.10.2018 року, повернуто прокурору для усунення недоліків.

31 грудня 2021 року, не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою призначити судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, в суді першої інстанції.

Крім того, в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що 20.12.2021 року судом було оголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, а повний текст оголошений 21.12.2021 року, проте копія оскарженої ухвали надійшла на адресу Білгород-Дністровської окружної прокуратури лише 29.12.2021 року, після чого була подана апеляційна скарга.
Прокурор вважає пропущений строк на апеляційне оскарження із поважних причин у зв`язку із тим, що він був відсутній під час оголошення тексту ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року, та зазначене свідчить про його необізнаність до 29.12.2021 року (день надходження копії ухвали до Білгород-Дністровської окружної прокуратури) з її змістом, що унеможливлювало подачу апеляційної скарги в строк, передбачений ст. 395 КПК України.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, думку захисника та обвинуваченого, перевіривши доводи клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.
Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга подається на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, - через суд, який ухвалив судове рішення.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 395 КПК України визначено, що апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. При цьому, головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.
За змістом ст. 376 КПК України дата оголошення судового рішення безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції 20.12.2021 року був присутній прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про що не заперечує і сам прокурор. 20.12.2021 року суд видалився до нарадчої кімнати для постановлення ухвали суду та після виходу суду з нарадчої кімнати 21.12.2021 року суд оголосив повний текст оскарженої ухвали (а.с. 122-123 т. 1), тобто строк на апеляційне оскарження ухвали відраховується з моменту проголошення, тобто з 21.12.2021 року.
Частиною третьою статті 395 КПК України встановлені виключення із загальних правил щодо обчислення строку на апеляційне оскарження, а саме для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення; якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З викладених положень закону вбачається, що виключення із загального правила передбачені для двох категорій учасників кримінального провадження, одна з яких є істотно обмеженою у правах та доступі до інформаційних благ в силу утримання під вартою, що зумовлює необхідність надання додаткового часу для підготовки та подачі такою особою апеляційної скарги, а друга з об`єктивних причин, ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує.
За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Твердження прокурора про те, що його відсутність під час оголошення тексту ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року тягне за собою його необізнаність з її змістом, що унеможливлювало подачу апеляційної скарги в строк, передбачений ст. 395 КПК України, не може слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
В свою чергу, процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Натомість, суд не може зобов`язати сторону скористатися правом, наданим їй процесуальним законом. Сторона, яка добровільно відмовляється від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Положеннями ст. 36 КПК України визначено, що прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності та повинен здійснювати свої повноваження відповідно до вимог КПК України, а частиною 2 зазначеної правової норми передбачені його повноваження.

Частина 3 ст. 36 КПК України передбачає обов`язкову участь прокурора в суді, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Апеляційний суд звертає увагу, що вступаючи на службу в прокуратуру, прокурор складає присягу, в якій присвячує свою діяльність служінню Українському народові і Україні. Як публічний обвинувач, прокурор повинен бути взірцем законності для інших учасників процесу, а тому його неявка в судове засідання без поважних причин підриває довіру до державних інституцій, які повинні захищати права й свободи людини і громадянина, інтересів суспільства і держави.
Однак, зазначену обставину не можна визнати поважною, та такою, яка б слугувала підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки прокурор особисто приймав участь в судовому засіданні, був обізнаний про те що суд видалився до нарадчої кімнати та на проголошення повного тексту судового рішення не прибув, із заявою про видачу копії оскаржуваної ухвали він не звертався, що в свою чергу не може свідчити про активну процесуальну поведінку, спрямовану на реалізацію права на апеляційне оскарження в межах, визначених кримінально-процесуальним законом.
Будь-яких об`єктивних причин, які б завадили прокурору своєчасно подати апеляційну скаргу до закінчення строку на оскарження ухвали суду прокурор не зазначив, а неналежне виконання прокурором свого процесуального права, не можуть змінювати загальний порядок обчислення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, визначений у ч. 2 ст. 395 КПК України.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга, подана після закінчення строку апеляційного оскарження, повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Оскільки підстав для поновлення пропущеного процесуального строку немає, у поновленні строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту.
Керуючись ст. ст. 117, 309, 393, 395, 401 КПК України, апеляційний суд

ухвалив :

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2021 року про повернення обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, в рамках кримінального провадження № 00033387 від 06.10.2018 року, - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3