Провадження № 1-і/537/1/22
Справа № 537/785/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

У провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000055 від 01.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (суддя ОСОБА_6 ).
21.06.2021 прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 подано до суду клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі п. 2.3.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, відповідно до п. 205 Розділу ХІ КПК України протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 передано на розгляд судді ОСОБА_1 .
В судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не має.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні щиро каявся та просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем свого проживання. Пояснив, що про судові засідання він знав, однак не мав змоги приїхати, про що повідомляв свого адвоката. Поїхав з міста тому що отримав роботу, коли дізнався, що перебуває у розшуку одразу приїхав до м. Кременчука, але був затриманий на блокпості.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просила обрати обвинуваченому домашній арешт за місцем його проживання у певний час доби, оскільки обвинуваченому потрібно працювати щоб утримувати дитину. Підтвердила те, що обвинувачений в телефонному режимі повідомляв їй про неможливість явки до суду, в зв`язку з тим, що він працює. Коли обвинувачений дізнався про те, що його оголошено у розшук він одразу повернувся до міста.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
У провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000055 від 01.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою від 05.04.2022 призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4
09.06.2022 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області клопотання прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 задоволено. Надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу в судове засідання для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оголошено обвинуваченого ОСОБА_4 в розшук.
На виконання зазначеної ухвали від 09.06.2022 обвинуваченого ОСОБА_4 21.06.2022 доставлено до суду для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гарькавий проти України», №25978/07 від 18.02.2010 зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст. 5 п. «с» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Отже право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років.
При вирішенні клопотання прокурора суд з дотриманням положень ст. 178 КПК України враховує особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_4 раніше судимий, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце проживання.
В судовому засіданні судом встановлено, що ризик, який полягає у переховуванні від органів досудового розслідування та суду, доведений належним чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 перебував у розшуку, на виклики до суду не з`являвся.
Окрім того враховуючи те, що обвинувачений офіційно не працює існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, оскільки відсутні будь-які засоби для існування (офіційні джерела доходів).
При цьому, прокурором, при розгляді клопотання, не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, дані твердження є лише припущеннями, які не підтверджено жодними доказами.
Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Бессієв проти Молдови» (§ 59) зазначено, що «небезпека того, що обвинувачений буде чинити перешкоди належному проведенню судового процесу, не може оцінюватися абстрактно, а повинна бути підкріплюватися фактичними доказами».
Отже суд вважає, що встановлені та доведені ризики, що передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме такі як переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, які не спростовані стороною захисту достатніми доказами.
При цьому оцінюючи в сукупності надані докази, доводи прокурора, на обґрунтування клопотання, сторони захисту, суд вважає, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні та наявність яких встановлено судом, а тому підстави для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оскільки прокурор довів обставину передбачену п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, то слідчий суддя вважає, що в даному випадку, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме застосувати до обвинуваченого такий запобіжний захід як домашній арешт, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також наявність ризиків того, що він може переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд вважає, що необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб. Однак враховуючи те, що ОСОБА_4 на даний час бажає працевлаштуватись, оскільки має на утриманні дитину, суд вважає за необхідне зобов`язати останнього не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.
Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331, 371, 372, 376, п. 205 Розділу ХІ КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчука Полтавської області, громадянину України, освіта середня, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 21.08.2022.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Кременчука Полтавської області без дозволу прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
Роз`яснити обвинуваченому, що порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виконання ухвали покласти на ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.
ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області негайно поставити ОСОБА_4 на облік і повідомити про це суд.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 23 червня 2022 року

Суддя ОСОБА_1