Справа № 448/712/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/189/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 13 січня 2022 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , -

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дмитровичі, Мостиського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ст. 198 КК України до одного року обмеження волі; за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198 та ч.3 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання три роки три місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, 28 березня 2020 року близько 23:00 год., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через віконний (балконний) отвір на мансардному поверсі, проник у приміщення незавершеного будівництва ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_3 , вільний доступ до якого обмежений та який останній використовував як складське приміщення, звідки таємно викрав: 1 рулон агроволокна білого кольору торгової марки «Agreen», вартістю 2950 грн.; 2 універсальних тенти (1 шт. 4x5 м, вартістю 120 грн. та 1 шт. 3x5 м, вартістю 90 грн.) та 1 полімерний пакет, вартістю 30 грн., чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_10 , матеріальної шкоди на загальну суму 3190 грн.

Викрадені речі ОСОБА_6 завантажив в автомобіль марки «ЗАЗ-1102», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 . Викрадене майно відвезли за місцем проживання ОСОБА_6 , де розділили його між собою.

В подальшому, ОСОБА_6 , вступив у злочинну змову із ОСОБА_7 та переслідуючи корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, 28 березня 2020 року близько 23:30 год., на автомобілі марки «ЗАЗ-1102», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , під`їхали до незавершеного будівництва ОСОБА_10 , вільний доступ до якого обмежений та який останній використовував як складське приміщення, що за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 допоміг ОСОБА_6 через віконний (балконний) отвір на мансардному поверсі проникнути у вказане приміщення та викрасти звідти: 1 рулон агроволокна чорного кольору, вартістю 2950 грн.; 2 мішки корму для собак торгової марки «RENO» по 10 кг кожен, вартістю 40 грн. кожен, на загальну суму 80 грн.; 1 мішок корму для котів торгової марки «DAX» 10 кг, вартістю 50 грн.; 6 універсальних тентів (2 шт. 8x10 м, вартістю 480 грн. кожен, на загальну суму 960 грн.; 2 шт. 4x6 м, вартістю 144 грн. кожен, на загальну суму 288 грн.; 1 шт. 4x5 м, вартістю 120 грн.; 1 шт. 3x5 м, вартістю 90 грн.) та 209 полімерних мішків білого кольору, вартістю 3 грн. кожен, на загальну суму 627 грн., чим своїми діями завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 5165 грн.

Окрім цього, 28 березня 2020 року близько 23:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в АДРЕСА_4 та достовірно знаючи і усвідомлюючи те, що ОСОБА_6 із приміщення незавершеного будівництва ОСОБА_10 , вільний доступ до якого обмежений та який останній використовував як складське приміщення, що за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрав майно, серед якого 1 рулон агроволокна білого кольору торгової марки «Agreen», вартістю 2950 грн., тобто здобув таке злочинним шляхом, заздалегідь не обіцяючи, за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, отримав від ОСОБА_6 рулон вищезазначеного агроволокна та зберігав його за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , до 14 квітня 2020 року, який в подальшому, видав працівникам поліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є необґрунтованим.

Зазначає, що всупереч вимогам закону, судом першої інстанції прийнято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_7 , які він надавав слідчому під час проведення слідчого експерименту, а саме, про вчинення злочину разом із ним ( ОСОБА_6 ). Натомість, в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що під час досудового слідства він оговорив його ( ОСОБА_6 ), оскільки на нього ( ОСОБА_7 ) здійснювали тиск працівники поліції, а в дійсності, крадіжку ОСОБА_7 вчинив із знайомив на ім`я ОСОБА_11 .

Вважає, що не відповідає фактичним обставинам справи твердження місцевого суду про те, що його вина повністю та об`єктивно доведена показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , оскільки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 свідками події не були і будь-яких осіб, що вчинили цей злочин не бачили.

Наголошує, що хоча показання потерпілого і свідків не суперечать одне одному, але такі не доводять його участь у вчиненні злочину.

Акцентує, що ОСОБА_7 був йому винен і запропонував розрахуватися речами, на що він погодився. Про те, що такі є краденими він не знав і ОСОБА_7 про це йому не повідомляв.

На думку апелянта, безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що доказів, які б спростували обставини обвинувачення сторона захисту суду не навела, оскільки вважає, що такими є його показання і показання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Зазначає, що суд першої інстанції необ`єктивно розглянув справу та постановив щодо нього вирок, який ґрунтується на припущеннях і доводах обвинувачення, що викликають розумний сумнів у їх достовірності.

Просить скасувати вирок Мостиського районного суду Львівської області від 13 лютого 2022 року щодо нього та закрити провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Обвинувачений ОСОБА_7 апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та виступ захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, ретельно дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка. Будь-яких підстав не довіряти таким, колегія суддів не вбачає.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи є безпідставними, оскільки вони спростовуються доказами, які визнані судом достовірними і належними.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що вкінці березня 2020 року виявив відсутність товарно-матеріальних цінностей (корм для тварин, тенти, мішки, агроволокно, тощо), які зберігав на об`єкті незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначив, що зі слів сусідки йому стало відомо, що вночі 27 березня 2020 року із приміщення двоє чоловіків виносили мішки та грузили їх у автомобіль червоного кольору. Ствердив, що викрадені речі є його власністю, оскільки придбані офіційного за власні кошти, і згодом були вилучені в ОСОБА_6 із сараю.
Показаннями свідка ОСОБА_12 дружини потерпілого ОСОБА_10 , яка про обставини викрадення майна із приміщення за адресою: АДРЕСА_3 дізналась від сусідки ОСОБА_15 і повідомила такі своєму чоловіку. Крім цього, свідок зазначила, що була присутня під час слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_7 показував і розказував як разом із іншим обвинуваченим ОСОБА_6 вчиняв крадіжку товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що вкінці березня 2020 року зустрів обвинуваченого ОСОБА_6 і останній попросив його зателефонувати ОСОБА_7 . В телефонній розмові, ОСОБА_6 сказав ОСОБА_7 приїхати до нього.
Свідок ОСОБА_14 приватний підприємець в судовому засіданні зазначила, що потерпілого ОСОБА_10 знає, оскільки той неодноразово купував у неї різні товари, зокрема, корм для тварин, тенти, мішки, тощо. Натомість обвинувачені, нічого у неї не придбали.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка ствердила, що бачила як наприкінці березня 2020 року невідомі молодики, під`їхавши на автомобілі, вчинили крадіжку із приміщення, що належить потерпілому ОСОБА_10 , однак однозначно вказати, що ними були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вона не змогла, оскільки було темно, проте відзначила схожість статур.
Свідок ОСОБА_16 залучений у якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , засвідчив добровільність відтворення останнім дій, обстановки, обставин події злочину та відсутність тиску працівників поліції на ОСОБА_7 .
Незважаючи на вчинення ОСОБА_6 злочину в умовах неочевидності для сторонніх осіб, колегія суддів вважає, що місцевим судом підставно покладено в основу судового рішення як докази вини останнього показання потерпілого та вищезазначених свідків, оскільки вони надали інформацію у кримінальному провадженні лише щодо тих фактів, які вони сприймали особисто.
Так, за змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим.
Таким чином, хоча свідки не були безпосередньо присутні під час вчинення злочину, однак відзначили особливості поведінки обвинувачених, що в даному конкретному випадку має значення для встановлення істини у справі.
Відтак, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає наведені докази належними та допустимими.
Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом письмовими доказами.

Також, як доказ вини обвинуваченого судом першої інстанції зазначено у вироку досліджений в судовому засіданні флеш-носій із відеофайлом проведення 15 квітня 2020 року слідчої дії слідчого експерименту, в ході якого, підозрюваний ОСОБА_17 описав зміст і спрямованість, характер та динаміку спільних із ОСОБА_6 злочинних дій, які полягали у проникненні у приміщення за адресою: АДРЕСА_3 та викраденні звідти майна потерпілого ОСОБА_10 , з розмежуванням ролей кожного обвинуваченого.

Даний доказ, в сукупності з іншими доказами по справі, на думку колегії суддів, належно оцінений та вірно покладений в основу обвинувального вироку.
Відтак, колегія суддів вважає голослівними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 під тиском працівників поліції оговорив останнього на стадії досудового розслідування, оскільки такі твердження не конкретизовані і не доведені жодними доказами, про що вірно зазначено і у вироку суду.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, в присутності понятих, відтворив обставини вчинення ним разом із ОСОБА_6 злочину та підписав відповідний протокол без доповнень і зауважень, що на думку колегії суддів, свідчить про те, що його показання були добровільними.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 на жодній із стадій кримінального провадження із письмовими заявами та скаргами про тиск працівників поліції на нього, не звертався, що, на переконання колегії суддів, свідчить про відсутність обґрунтованих даних про здобуття працівниками правоохоронного органу доказів у справі в протиправний спосіб.
Відтак, на переконання колегії суддів, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб.

Щодо доводів в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 про заперечення під час судового розгляду своєї вини та часткового заперечення вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, то, на думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно розцінено такі, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та намагання спростувати або поставити під сумнів належність і допустимість отриманих під час досудового розслідування доказів.

На переконання колегії суддів, обґрунтованим є твердження суду першої інстанції про те, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 надав показання з метою ввести суд в оману задля не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 .

Отже, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до вірного висновку, що своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у приміщення, вчинену повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і визначив таке, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, та підставно звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і покладенням відповідних обов`язків, згідно ст.ст. 75, 76 КК України, що є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Мостиського районного суду Львівської області від 13 січня 2022 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4