ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/610/22 Справа № 204/2224/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000017 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 255-1 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2022 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , строком до 60 днів, тобто до 18 червня 2022 року, без визначення застави.
Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про відмову в прийнятті до розгляду та відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 255-2 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна, відповідно, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відмовляючи в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , слідчий суддя мотивував своє рішення наступним.
В судовому засіданні в суді першої інстанції встановлено, що у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.01.2022 року по кримінальному провадженню № 0000017, доданого до клопотання, зазначено, що орган досудового розслідування вказаного кримінального провадження - Відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, тобто орган досудового розслідування знаходиться в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2022 року, надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою його приводу до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виконання ухвали доручено ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Враховуючи викладене, слідчий суддя вважав, що обставини, зазначені у клопотанні захисника ОСОБА_6 спростовані матеріалами клопотання прокурора, отже не знайшли свого підтвердження під час судового засідання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .
В обґрунтування апеляційних вимог, захисник зазначає, що піддає сумніву, що ОСОБА_7 отримав статус підозрюваного у будь-якому кримінальному провадженні в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 278-280 КПК України. Посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону щодо територіальної підсудності, оскільки орган досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000017 визначений СУ ГУНП в Дніпропетровській області, який знаходиться в Індустріальному районні м. Дніпро і відноситься до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, тому всі рішення ухваленні у цьому кримінальному провадженні Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська є незаконними.
Також захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не надані належні та достатні докази обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.
Слідчим суддею не прийнято до уваги, що ОСОБА_7 тривалий час знаходився у шлюбних відносинах, на теперішній час мешкає у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину 2022 року народження, має місце реєстрації та місце помешкання в якому постійно проживає тривалий час та які відомі органу досудового розслідування. З 2013 року, після відбуття покарання, до будь-якої відповідальності не притягувався та дотримується вимог законодавства України.
Стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, у зв`язку з чим вони вважають наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема немає достатніх даних, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду з огляду на наявність постійного місця проживання, малолітньої дитини (немовля) та інших обставин. Немає жодного сенсу впливати на свідків, яких немає в матеріалах кримінального провадження за № 000017 та ніяк не підтверджено факт того, що ОСОБА_7 буде продовжувати протиправну діяльність з огляду на те, що події, які йому інкримінують мали місце у 2020 році та після того будь-кого порушення закону стороною обвинувачення не встановлено.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування триманням під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 255-1 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 255-1 КК України за ознаками організації, сприянні у проведенні та участі у злочинному зібранні (сходці) представників організованої групи, або осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів одержаних злочинним шляхом, з використанням засобів зв`язку, вчиненому організатором.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується, зокрема протоколом проведених негласних слідчих (розшукових) дій від 24.02.2021 року № 848т/55/103/-2021; висновком за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи у кримінальному провадженні № 0000537 від 23.12.2021 за № 29897/21-39.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).
Крім того, апеляційний суд вважає правильними висновки слідчого судді, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Таким чином, доводи сторони захисту про недоведеність обґрунтованості підозри та про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження, а доводи та пояснення, наведені стороною захисту в судовому засіданні, не спростовують висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри.
Санкція ч. 1 ст. 255-1 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Під час апеляційного провадження встановлено, що твердження прокурора та висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а встановлені слідчим суддею ризики у вигляді переховування від органів досудового розслідування, знищення, схову або спотворення речей та документів, що мають істотне значення для досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних та вчинити інше кримінальне правопорушення об`єктивно існують і для запобігання їх настання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи положення ст. ст. 177, 178 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про існування вказаних ризиків, зокрема, ризик переховування обумовлений тяжкістю інкримінованого злочину та суворістю покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину.
Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Крім того, цей ризик підтверджується й тим, що постановою слідчого від 06 січня 2022 року підозрюваний ОСОБА_7 оголошувався у розшук, у зв`язку з тим, що під час досудового розслідування встановлено, що останній за місцем проживання та місцем реєстрації не з`являвся з лютого 2021 року.
Перевіряючи правильність висновків слідчого про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України у виді знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, при цьому виходить з того, що на теперішній час органами досудового розслідування не в повній мірі задокументовано, зафіксовано та викрито злочину діяльність підозрюваного ОСОБА_7 , який, за твердженням обвинувачення, скоює злочини систематично на території Дніпропетровської області, доволі тривалий час та має інших співучасників, які можуть сприяти йому існує ризик вчинення дій для знищення доказів такої протиправної діяльності.
Також колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом та можливого впливу на інших підозрюваних (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Доводи захисника про те, що немає жодного сенсу впливати на свідків, яких немає в матеріалах кримінального провадження за № 000017, колегія суддів вважає необґрунтованими, у зв`язку з тим, що як зазначає сам захисник в апеляційній скарзі це кримінальне провадження виділено з іншого кримінального провадження за № 0000537 в якому, за твердженням слідчого є свідки і їх анкетні дані відомі ОСОБА_7 та іншим підозрюваним в тому кримінальному провадженні.
Обґрунтованими є висновки слідчого судді, що перебуваючи не під вартою, підозрюванй може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки з наданих слідчому судді матеріалів слідує, що ОСОБА_7 має дохід виключно за рахунок грошових коштів, отриманих в наслідок скоєних злочинів. Захисник в апеляційній скарзі не посилається і не надав апеляційному суду будь-яких відомостей про офіційне працевлаштування підозрюваного та наявність у нього легального джерела доходу.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про порушення порядку повідомлення ОСОБА_7 про підозру, то суд апеляційної інстанції зазначає, що з наданих слідчому судді матеріалів не вбачається, що такий порядок був порушений, оскільки згідно з клопотанням слідчого підозру було вручено дружині ОСОБА_7 в порядку ч. 1 ст. 278, ст. 135 КПК України. Також стосовно підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська постановлялась ухвала від 01 лютого 2022 року про надання дозволу на затримання як підозрюваного з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому сторона захисту не позбавлення можливості ініціювати провадження щодо судового контролю за дотриманням процесуального порядку повідомлення особі про підозру, яке може бути предметом розгляду в окремому провадженні в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника про порушення слідчим суддею положень КПК України щодо територіальної підсудності вищезазначеного клопотання слідчого, оскільки відповідно до постанови прокурора від 06 січня 2022 року проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні доручено СУ ГУНП в Дніпропетровській області, яке відноситься до територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, то суд апеляційної інстанції зауважує, що постанова прокурора на яку посилається захисник датована 06 січня 2022 року, в той же час відповідно до витягу з ЄРДР від 19 квітня 2022 року орган досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні - ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, який територіально відноситься до юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Зазначені відомості не виключають існування в матеріалах кримінального провадження нової постанови прокурора про доручення досудового розслідування саме цьому органу.
Крім того, суд апеляційної інстанції при оцінці законності судового рішення в цілому, враховує підвищену суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій які були криміналізовані Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо відповідальності за злочини, вчинені злочинною спільнотою" з метою припинення діяльності злочинних спільнот, учасників таких спільнот, притягнення до кримінальної відповідальності "злодіїв у законі", а також інших учасників злочинних спільнот та осіб, причетних до створення та функціонування злочинних спільнот.
Забезпечення політичної та економічної стабільності в Україні вимагає суттєвих змін у правоохоронній політиці держави щодо боротьби з організованою злочинністю, яка стала однією із суттєвих загроз охоронюваним державою правам та інтересам громадян, сталому розвитку суспільства, а також національній і публічній безпеці України.
Організована злочинність, а також особи, які здійснюють її організацію та керівництво "злодії у законі", формують в Україні злочинне середовище. Воно характеризується наявністю жорсткого кодексу поведінки, сталих кримінальних традицій, високим рівнем організованості, ієрархічності, закритості і конспіративності.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.
В супереч доводам апеляційних скарг сторони захисту, слідчий суддя врахував також і відомості про особу підозрюваного, бере до уваги такі дані і апеляційний суд, зокрема, що ОСОБА_7 має місце реєстрації, місце проживання за яким не проживав тривалий час, соціальні зв`язки останнього, який на час вручення повідомлення про підозру був одружений, на даний час за твердженням захисника перебуває в цивільному шлюбі та має малолітню дитину, в той же час ці обставини не можуть бути визнані апеляційним судом, як достатні стримуючі фактори від настання встановлених ризиків.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника, що виходячи з наданих матеріалів, ОСОБА_7 згідно з положеннями ст. 89 КК України, вважається особою, яка не має судимості і зазначення про це слідчим суддею в ухвалі є необґрунтованим, проте такий недолік не вплинув на правильність рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу та його виду.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 20 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 255-2 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4