КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван Вірменія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, а саме у тому, що 22 червня 2013 року о 19 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Rаngе Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по сухій прямій асфальтованій проїзній частині автодороги Київ Одеса, біля с. Черкас Білоцерківського району Київської області зі сторони м. Одеса в напрямку м. Києва, зі швидкістю не менше ніж 137 км/год., на 98-му кілометрі + 107.36 м у порушення й недотримання вимог п. п. 1.3 ;1,5 , 2.3.б; 10.1; 11.2.; 12.3. та 12.9.б Правил дорожнього руху України, яке виразилось в тому, що під час руху він, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливим, керуючи транспортним засобом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою і, відповідно, не реагував на її зміну; не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим створив небезпеку для руху; не рухався якнайближче до правого краю проїзної частини, при виникненні небезпеки для руху, яку водій ОСОБА_6 об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та рухаючись з перевищенням максимальної швидкості зазначеної в п.12.4. Правил дорожнього руху України, створюючи загрозу життю та здоров`ю громадян, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху та вчинив маневр перестроювання, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який в цей час рухався з протилежного напрямку і виконував маневр у вигляді розвороту.
Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_9 та два пасажири керованого ним транспортного засобу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 загинули на місці події.
Порушення водієм автомобіля марки «Rаngе Rover», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 вимог п. п. 1.3, 1.5, п. 2.3 б), 10.1, 11.2, 12.3, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.
Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.06.2013 та схемі до нього, протоколі огляду транспортного засобу «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_2 від 22.06.2013, протоколі огляду транспортного засобу «Range Rover» д.н. НОМЕР_1 від 22.06.2013, висновку транспортно-трасологічної експертизи №6626/10170 від 31.10.2013, висновку судово-медичної експертизи № 301 від 24.06.2013, висновку судово-медичної експертизи № 300 від 19.07.2013, висновку судово-медичної експертизи № 299 від 26.07.2013, висновку автотехнічної експертизи № 9-8 від 21.07.2014, висновку експерта № 175 від 12.09.2013 щодо технічного стану транспортного засобу «Range Rover» д.н. НОМЕР_1 , висновку експерта № 331 від 31.12.2013 щодо технічного стану транспортного засобу «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_2 , висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, довідки щодо притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та постанови Білоцерківського маськрайонного суду від 17.08.2010 про притягнення ОСОБА_21 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 10 років з оплатним вилученням автомобіля «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_2 , наданому стороною захисту висновку комісійної траанспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 14415-14417/14-52 від 31.01.2015, показаннях експертів ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , результатах проведеного на підставі ухвали судуслідчого експерименту від 17.09.2015 за участі ОСОБА_6 , висновку проведеної на підставі ухвали суду автотехнічної експертизи № 19155/15-52 від 29.01.2016.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що досліджені у справ докази дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Range Rover» д.н. НОМЕР_1 , рухався по головній дорозі та мав перевагу у русі перед водієм ОСОБА_9 , який керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_2 , в порушення вимог п.10.4 ПДР, виконуючи маневр розвороту із зустрічної смуги руху, виїхав на смугу руху автомобіля «Range Rover» д.н. НОМЕР_1 , у безпосередній близькості, чим позбавив водія ОСОБА_6 технічної можливості уникнути зіткнення.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 01 серпня 2016 року скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 засудити за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки; стягнути з останнього судові витрати за проведення судових експертиз та вирішити долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що при ухваленні оскаржуваного вироку суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 3 ст. 374, ст. 94 КПК України та прийшов до передчасного висновку про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину без належної перевірки та оцінки всіх зібраних у справі доказів у їх сукупності. Так, приймаючи рішення про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд послався у вироку на показання обвинуваченого ОСОБА_6 , протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та висновок експертизи за № 1955/15-52 від 29 січня 2016 року, визнавши, в свою чергу недопустимим доказом висновок судово-транспорно-трасологічної, автотехнічної експертизи № 6626/10170 від 31 жовтня 2013 року та автотехнічної експертизи від 21 липня 2014 року № 9-8. При цьому, в порушення ст.ст. 86, 87 КПК України, у вироку не зазначено, який саме порядок, передбачений КПК України, порушений під час отримання вказаних доказів. Прокурор зазначає, що після дослідження протоколу слідчого експерименту у судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про проведення судово-автотехнічної експертизи, яку доручено провести експертам КНДІСЕ та ухвалою суду вказане клопотання задоволено, і на підставі вказаної експертизи судом і прийнято рішення про невинуватість ОСОБА_6 , однак, вказана експертиза не відповідає фактичним обставинам правопорушення та проведена з порушення вимог КПК України. Так, апелянт звертає увагу суду не те, що під час допиту експерта ОСОБА_19 встановлено, що при проведенні експертизи ним не враховано завантаження автомобіля, оскільки в ухвалі суду про призначення експертизи таких вихідних даних не було. Також, ним при проведенні експертизи не приймались до уваги технічні характеристики автомобіля ОСОБА_6 (вага, встановлення додаткового обладнання, потужність, наявність палива у паливному баку, наявність та робота систем пасивної та активної безпеки тощо), що могло суттєво вплинути на висновки експертизи. Також експерт вказав, що використовував матеріали інших експертиз, проведених у кримінальному провадженні, при цьому не зазначив яких саме, що є неприпустимим. На переконання прокурора, також не було надано належної оцінки і показанням ОСОБА_6 , який під час допиту в якості обвинуваченого вказував, що не гальмував, оскільки події відбулися дуже швидко, а під час проведення слідчого експерименту він згадав, що гальмував, однак з урахуванням того, що автомобіль перебував у технічно справному стані та показань свідка ОСОБА_17 встановлено, що гальмування не відбувалося.
Крім того, судом першої інстанції при призначенні експертизи за результатами проведення слідчого експерименту, повністю проігноровано, що у кримінальному провадженні вже проводилась експертиза експертами КНДІСЕ, висновок № 14415-14417/14-52 від 31 січня 2015 року, яка також долучена до матеріалів кримінального провадження, що свідчить на наявність у кримінальному провадженні кількох висновків експертиз, що суперечать один одному, а посилання на показання експертів ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , є порушенням вимог ст. 23 КПК України, оскільки останні в судові засідання не викликалися та не допитувалися, а клопотання про виклик та допит зазначених осіб до суду не надходили.
В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначив, що в ході судового розгляду судом взято до уваги висновок експерта № 14415-14417/14-52 від 31 січня 2015 року, проведеної експертами КНДІСЕ за ініціативи сторони захисту. Однак, вказаний висновок в подальшому ліг в основу висновку експерта № 1955/15-52 від 29 січня 2016 року. В свою чергу судом першої інстанції при винесенні вироку, серед інших доказів, висновок експерта № 1955/15-52 від 29 січня 2016 року покладено в основу обґрунтування невинуватості ОСОБА_6 . На переконання прокурора, судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що стороною захисту, в порушення вимог ч. 11 ст. 290 КПК України, не було відкрито додаткові матеріали, а саме матеріали експертизи за висновком експерта № 14415-14417/14-52 від 31 січня 2015 року, однак, суд в порушення ч. 12 ст. 290 КПК України у своєму вироку посилається на вищевказаний висновок як на доказ.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник виправданого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 - без зміни, оскільки вважає що стороною обвинувачення перед об`єктивним та неупередженим судом не доведено, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновків суду першої інстанції і за своєю суттю є лише спотвореним аналізом стороною обвинувачення доказів у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року щодоОСОБА_6 без змін.
Своє рішення колегія суддів обґрунтувала тим, що доводи апеляційної скарги про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а висновки суду про недоведеність вчинення ОСОБА_6 злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та узгоджуються з результатами дослідження наданих суду доказів.
Постановою Верховного Суду від 15.02.2018 року касаційну скаргу прокурора задоволено, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції з тих підстав, що апеляційним судом всупереч положень ч.3 ст.404 КПК України не було повторно досліджено докази, на яких ґрунтується висновок суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_6 .
За результатами нового апеляційного розгляду ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2018 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на визнання недопустимими доказами судову транспортно - трасологічну та автотехнічну експертизу № 6626/10170 від 31.10.2013 року в частині визначення швидкостей руху автомобіля «Rаngе Rover» д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ - 2107 д.н.з. НОМЕР_2 , а також судову експертизу № 9-8 від 21.07.2014 року, висновки якої є похідними від висновків вищезазначеної експертизи. В іншій частині вирок залишено без зміни з тих підстав, що висновки суду про недоведеність вчинення ОСОБА_6 злочину відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Постановою Верховного Суду від 14.03.2019 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції з тих підстав, що апеляційним судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про призначення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи за наявності розбіжностей у висновках експертиз, проведених у ході досудового слідства та під час судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
На виконання постанови Верховного Суду від 15.02.2018 і постанови Верховного Суду від 14.03.2019 під час нового апеляційного розгляду було повторно досліджено докази та за результатами їх дослідження ухвалою Київського апеляційного суду від 13 березня 2020 року призначено повторну комісійну комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди з метою усунення суперечностей між висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 6626/10170 від 31.10.2013 (т.2 а.п. 31-42), висновком автотехнічної експертизи від 21.07.2-014 № 9-8 (т.2 а.п. 85-96), висновком комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 14415-14417/1452 від 31.05.2015 (т.2 а.п. 169-176) та висновком автотехнічної експертизи № 19155/15-52 від 29.01.2016 (т.3 а.п. 3-12).
Проведення експертиз було доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз та надано на дослідження усі матеріали кримінального провадження.
В подальшому склад колегії суддів, яка здійснювала апеляційний розгляд, було змінено та апеляційний розгляд розпочато з початку.
Чергове клопотання прокурора, який брав участь у судовому засіданні апеляційного суду, про повторне дослідження доказів було визнано необґрунтованим через його недоцільність, оскільки колегією суддів у попередньому складі було проведено дослідження доказів та не встановлено будь-яких інших даних, ніж ті які встановив суд першої інстанції, а усі наявні у справі докази передавались на дослідження комісійної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз, які проводились на підставі ухвали апеляційного суду.
Згідно з висновком експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №3681 від 29.01.2021 за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи встановлено, що водій автомобіля Range Rover номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2107 номерний знак НОМЕР_2 шляхом застосування екстреного гальмування, а в його діях не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до п.10 висновку експертів №3681 від 29.01.2021 невідповідність дій водія ОСОБА_9 вимогам п.10.4 Правил дорожнього руху України знаходилась у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
За результатами дослідження висновку експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 3682/3683 від 23.10.2020, які провели транспортно-трасологічну експертизу, апеляційним судом встановлено, що показання ОСОБА_6 щодо обставин зіткнення узгоджуються з наявними в матеріалах справи фактичними даними, зокрема слідовою інформацією, щодо механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди.
Вказані висновки в достатній мірі усувають розбіжності та суперечності у висновках експертиз, проведених в ході досудового слідства та під час судового розгляду в суді першої інстанції як з ініціативи сторони захисту, так і сторони обвинувачення, та дають апеляційному суду підстави вважати, що у дорожній ситуації, яка є предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні, водій ОСОБА_6 не допустив порушень правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.
Дорожньо-транспортна подія сталась з вини водія ОСОБА_9 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, допустив грубе порушення правил дорожнього руху, а саме в порушення вимог п. 10.4 ПДР України, здійснюючи розворот, не надав дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_6 , який рухався назустріч, та виїхавши на зустрічну смугу руху у безпосередній близькості перед вказаним автомобілем створив аварійну ситуацію, в якій ОСОБА_6 був позбавлений можливості уникнути зіткнення шляхом гальмування або об`їзду перешкоди.
Звертає на себе увагу той факт, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 300 від 19.07.2013 в момент зіткнення водій транспортного засобу «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 перебував у сильному стані алкогольного сп`яніння (3 проміле етилового спирту в крові), що викликає обґрунтовані сумніви у його можливості адекватно оцінювати дорожню обстановку та здійснювати безпечне керування транспортним засобом.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
Клопотання прокурора, який брав участь у судовому засіданні апеляційного суду, про призначення комплексної технічної експертизи документів та фізико-хімічної експертизи з метою з`ясування питання чи вносились до проколу огляду місця події від 22.06.2013 зміни колегія суддів визнала необґрунтованим, оскільки питання, запропоновані прокурором на вирішення експертів, виходять за межі доводів апеляційної скарги та не можуть вплинути на правильність рішення суду першої інстанції щодо доведеності висунутого ОСОБА_6 обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо недоліків і суперечностей проведеної стороною захисту експертизи № 14415-14417/14-52 від 31 січня 2015 року втратили свою актуальність, оскільки з метою усунення усіх сумнівів апеляційним судом було призначено повторну комісійну комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, висновки якої підтвердили правильність висновків суду першої інстанції стосовно обставин дорожньо-транспортної події за участю ОСОБА_6 .
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3