Справа № 183/6702/22
№ 1-кп/183/1266/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене 03.10.2022 року до ЄРДР за № 0000670, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юхимівка Шаргородського району Вінницької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби призваного за мобілізацією в посаді солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу батальйону резерву військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдата», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 11.08.2022 року № 206 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 , призваного по загальній мобілізації призначено на посаду солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу батальйону резерву військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05.30 години 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан до 24 серпня 2022 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та Указом Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено з 05.30 години 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
12 вересня 2022 року, солдат ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, без поважних причин, самовільно залишив тимчасове місце розташування стройової частини військової частини НОМЕР_1 , яка підпорядковується військовій частині НОМЕР_2 , та дислокувалась на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_2 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ухилившись від військової служби до 14 жовтня 2022 року.

14 жовтня 2022 року, ОСОБА_3 самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 12 вересня 2022 року, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив тимчасове місце розташування стройової частини військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_2 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами, ухилившись від військової служби до 14 жовтня 2022 року.

За викладених вище обставин, дії солдата ОСОБА_3 , кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного 03.10.2022 року до ЄРДР за № 0000670
(а.п. 19);
- копія наказу командира військової частини НОМЕР_2 за № 393 від 13.09.2022 року про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини та місця несення служби солдатом ОСОБА_3
(а.п. 24-25);
- копія акту службового розслідування, відповідно до якого в ході проведення службового розслідування встановлено факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_3 від 22.09.2022 року та відсутність його на службі без поважних причин тривалістю більше десяти діб
(а.п. 26-31);
- копія наказу про результати службового розслідування № 88 від 22.09.2022 року відносно ОСОБА_3
(а.п. 32-34);
- копії документів щодо проходження ОСОБА_3 військової служби
(а.п. 35-36, 41-44);
- копія допвіді про відсутність на службі без поважних причин військовослужбовця ОСОБА_3
(а.п. 38);
- з`явлення із зізнанням ОСОБА_3 в якому останній зазначив, що самовільно залишив військову частину, кається
(а.п. 45).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби, вчинені в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення з зізнанням.
Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину-інваліда, військовослужбовець, учасник бойових дій, активно сприяв розкриттю злочину, бажає продовжувати службу.
У відповідності з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті). За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим застосування у відношенні ОСОБА_3 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме призначити покарання у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. 69 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 4.118 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 70.006 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1