У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0001754 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 6 вересня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, українця, громадянина України, який знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, має загальну середню освіту, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, українця, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції з Южноукраїнського міського суду Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просять вирок суду скасувати. Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 КК України, п.11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 27 КК України, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 квітня 2015 року і за сукупністю вироків остаточно визначити йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за даним вироком, відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 01 квітня 2016 року до дня набрання вироком законної сили включно.

Цим же вироком, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання:
- за п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі,
- за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за вироком суду, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 01 квітня 2016 року до 01 жовтня 2021 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 15805 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ять) грн. 81 к.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі 15805 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ять) грн. 81 к. Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через суттєве порушення норм кримінального та кримінально-процесуального законодавства, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зауважує, що вирок суду ухвалено без врахування дійсних обставин справи, не взято до уваги покази свідків, стороною обвинувачення не доведено ту обставину, що він скоїв злочин не один, а під керівництвом ОСОБА_6 та за участі ОСОБА_10 .

Вказує, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим до справи, доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив оскаржуваний вирок, що суперечить дійсним обставинам справи.

Звертає увагу, що вирок побудований тільки на проведенні слідчого експерименту з ним, де обвинувачений під примусом працівників поліції говорив, що причетний до вбивства. Вважає, що слідчий експеримент був проведений під примусом, продиктований працівниками поліції.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. На думку обвинуваченого, суд поверхово розглянув справи, не надав оцінку деяким доказам, деякі взагалі проігнорував.

Зауважує, що судом не доведено, що між ним та ОСОБА_11 були неприязнені відносини, навпаки він доводив суду, що між ними були дружні стосунки. Вказує, що суд безпідставно та без будь-яких доказів вказує, що він розробив план вбивства, збирав інформацію та взяв на себе роль керівника. Зазначає, що судом не взято до уваги та не надано ніякої оцінки показам ОСОБА_5 , а вирок суду побудований лише на слідчому експерименті ОСОБА_5 , який під примусом працівників поліції говорив про причетність ОСОБА_6 до вбивства.

Звертає увагу, що він ставив під сумнів матеріли проведення численної кількості судових експертиз, які суд прийняв, як допустимі докази без їх належного аналізу.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає, що вирок винесено незаконно у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Вказує, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 не відповідає фактичним обставинам справи, які встановлені при розгляді даної справи в суді. З вироку вбачається, що судом не встановлена та не підтверджена домовленість між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скоєння вбивства, не доведено, що ОСОБА_6 взагалі знав про наміри ОСОБА_5 та був обізнаний про його дії, не був на місці злочину та дізнався про вбивство не від ОСОБА_5 , не від ОСОБА_12 , а від пересічних громадян. На думку сторони захисту, мотиву та умислу, які є обов`язковою складовою злочину, судом не встановлено в діях ОСОБА_6 , а також інших складових кримінального правопорушення.

Зазначає, що до матеріалів кримінального провадження долучені докази стороною обвинувачення, які є такими, що здобуті з порушенням порядку збирання, оформлення та є такими, що мають бути визнані явно недопустимими.

Вказує, що при ухваленні вироку суд безпідставно посилався на протокол слідчого експерименту від 2 квітня 2016 року і відеозапис до нього як на доказ.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Суд визнав доведеним, що на початку 2015 року, точної дати під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 , оскільки між ними склалися неприязні відносини. При цьому, ОСОБА_6 , не бажаючи особисто вчиняти вказаний злочин, вирішив організувати вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 на замовлення, тобто безпосереднє виконання вбивства останнього вирішив покласти на іншу особу.

З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_6 розробив план, відповідно до якого він з метою вчинення злочину підшукав безпосередніх виконавців вбивства ОСОБА_11 за матеріальну винагороду на його замовлення, взяв на себе роль керівника з підготовки та організації його вчинення: зібрав інформацію про місця, які найчастіше відвідує ОСОБА_11 , про спосіб його життя, розпорядок дня, у тому числі про те, що ОСОБА_11 часто снідає в кафе «Вінтаж», що розташоване за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вулиця Синякова, 19 «в». Знаряддям вчинення кримінального правопорушення та заподіяння смерті ОСОБА_11 . Берко вирішив обрати обріз мисливської вогнепальної зброї, який планував підшукати і передати безпосереднім виконавцям умисного вбивства, для його використання для вчинення злочину.

Так, навесні-влітку 2015 року, точної дати у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Вознесенську, точної адреси у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, при зустрічі з особою, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, та ОСОБА_13 , з якими підтримував дружні стосунки, з метою реалізації свого злочинного наміру та діючи у відповідності до розробленого плану, направленого на умисне вбивство ОСОБА_11 , запропонував особі, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, та ОСОБА_13 , вчинити на його замовлення умисне вбивство ОСОБА_11 , при цьому зазначивши, що підготовку та організацію вбивства він візьме на себе, а саме: надасть зброю, з якої можливо вчинити вказаний злочин, визначить час та місце його вчинення, та після виконання вбивства пообіцяв у якості матеріальної винагороди, передати їм грошові кошти, суму яких не обговорював. На безпосереднє вчинення вбивства ОСОБА_11 особа, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, не погодилася. Після відмови цієї особи, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_13 безпосередньо вчинити вбивство ОСОБА_11 за винагороду. На вказану пропозицію ОСОБА_13 погодився та надав згоду на безпосереднє вчинення вбивства ОСОБА_11 за обіцяну ОСОБА_6 матеріальну винагороду. У подальшому особа, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, надала згоду на сприяння вчиненню злочину та усуненню перешкод при його вчиненні шляхом спостерігання за обстановкою на місці спланованого вчинення вбивства, здійснення контролю за діями ОСОБА_5 щодо вчинення останнім умисного вбивства ОСОБА_11 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_11 , у невстановлені у ході проведення досудового розслідування час і місці ОСОБА_6 придбав ручну середньоствольну вогнепальну зброю - обріз мисливської гладкоствольної рушниці «ТОЗ-Б/БМ» НОМЕР_1 , 1957 року випуску, 16 калібру, виготовлений способом саморобної переробки та два патрони 16 калібру марки «ТАХО», маркуванням «№00» та «№0000», які зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 19 липня 2015 року.
18 липня 2015 року ОСОБА_6 з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на позбавлення життя ОСОБА_11 , зателефонував та повідомив ОСОБА_5 про те, що йому необхідно прийти до нього додому.
Після того, як за його вказівкою до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 прибув ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повідомив йому про те, щоб останній залишився на ніч за місцем його мешкання, оскільки вранці він повинен буде вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 біля бару "Вінтаж". На що останній погодився та залишився за місцем проживання ОСОБА_6
19 липня 2015 року вранці, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 , приніс придбаний обріз гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ-Б/БМ» № НОМЕР_1 , 16 калібру у розібраному стані та два патрони 16 калібру марки «ТАХО», маркуванням «№00» та «№0000», які зберігав за місцем свого проживання у поліетиленовому пакеті та передав їх ОСОБА_5 для використання ним у якості знаряддя вчинення злочину для вбивства ОСОБА_11 . Потім ОСОБА_5 замотав обріз рушниці у спортивні штани чорного кольору та джинси, які надав ОСОБА_6 для того, щоб їх не було видно.
Після цього особа, відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, діючи у відповідності до вказівок ОСОБА_6 , прийшов за місцем мешкання останнього. Отримавши від ОСОБА_6 приготовленні ним вказані знаряддя вбивства, ОСОБА_5 з метою вчинення у подальшому умисного вбивства ОСОБА_11 на замовлення за попередньою змовою з ОСОБА_6 та особою, відносно якої виділене окреме провадження, та відповідно до наданих ОСОБА_6 вказівок, направилися в бік кафе «Вінтаж», де мали вчинити умисне вбивство ОСОБА_11 , у випадку якщо той прибуде до кафе на сніданок, де почали чекати на його приїзд в парку, розташованому поруч, спостерігаючи за під`їздом до кафе та входом до нього. Близько 9 години 30 хвилин 19 липня 2015 року ОСОБА_5 разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, підійшли до будинку АДРЕСА_3 , в якому розташована аптека. Далі під металевими сходами, через які здійснюється прохід до приміщення аптеки, ОСОБА_5 зібрав обріз рушниці, спорядив її двома патронами 16 калібру марки «ТАХО», маркуванням «№00» та «№0000», а пакет з речами, в якому перебував обріз рушниці, залишив під сходами, сам обріз рушниці сховав під футболку, яка на ньому була вдягнута, щоб той не було видно.
Тим часом, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, спостерігала за кафе «Вінтаж» та чекала на приїзд ОСОБА_11 .
Через декілька хвилин до кафе "Вінтаж" під"їхав автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_11 та почав розмовляти по мобільному телефону біля кафе.
Особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, з метою уникнути зустрічі з ОСОБА_11 та не бажаючи викриття, продовжував спостерігати за ОСОБА_11 та діями ОСОБА_5 . Тим часом, ОСОБА_5 , дочекавшись доки ОСОБА_11 закінчив розмову по мобільному телефону та присів за стіл на території вказаного кафе, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на скоєння умисного вбивства ОСОБА_11 , на замовлення за попередньою змовою з ОСОБА_6 та особою, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, підійшов до кафе «Вінтаж», розташувався позаду ОСОБА_11 , дістав схований при собі під футболкою обріз гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ-Б/БМ» № НОМЕР_1 , 16 калібру, споряджений двома патронами 16 калібру марки «ТАХО», маркуванням №«00» та №«0000» та через кущі декоративних рослин здійснив по черзі два постріли в область спини ОСОБА_11 .
Від отриманих вогнепальних поранень ОСОБА_11 помер на місці вчинення злочину.
Після скоєння вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 та особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин з місця вчинення злочину зникли.
По дорозі ОСОБА_5 заховав обріз мисливської рушниці, з якої було вчинено вбивство ОСОБА_11 , між будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , який було знайдено та вилучено працівниками поліції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як організація вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення за попередньою змовою групою осіб та за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, зберігання, передача вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Суд виключив з пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України кваліфікуючу ознаку «носіння», оскільки вона не доведена в ході судового засідання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення за попередньою змовою групою осіб та за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про їх винність у вчинені вказаних злочинів.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.27, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.27, п.п.11,12, ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, є вірною.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених про їх невинуватість, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є безпідставними.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 провину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав, суду пояснив, що до вбивства ОСОБА_11 не причетний. ОСОБА_11 знає з дитинства, конфліктів з останнім не мав, в інтимних відносинах з співмешканкою ОСОБА_11 . ОСОБА_14 не перебував. ОСОБА_10 доводиться йому другом, ОСОБА_5 і його батьків, які є глухонімими, знає з дитинства, через малозабезпеченість надавав ОСОБА_5 постійно власні речі, в т.ч. і приблизно за три місяці до вбивства ОСОБА_11 кросівки, джинси, спортивний костюм. Штани, у яких експерт робив вирізки, також належать йому. У день вбивства ОСОБА_11 він разом з дружиною та дітьми зранку поїхав до смт. Олександрівка Вознесенського району і перебував там з 7 години ранку до 18 години вечора. Там також перебували брат дружини, сусіди. Перед цим днем він тривалий час не бачив ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_10 . Про смерть ОСОБА_11 йому повідомив по телефону сусід ОСОБА_15 . ОСОБА_5 він нікуди не посилав, ніякої зброї він особисто ніколи не мав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав частково, пояснив, що з ОСОБА_11 він декілька разів спілкувався, з дружиною ОСОБА_11 . ОСОБА_16 не знайомий. З ОСОБА_10 він дружив близько року до вбивства, також має дружні стосунки з ОСОБА_6 , якого знає з дитинства. Він вчинив вбивство ОСОБА_11 , не перебуваючи в попередній змові з ОСОБА_6 та з ОСОБА_10 , 19 червня 2015 року біля кафе «Вінтаж» на ґрунті особистої помсти, оскільки, ОСОБА_11 за 2-3 місяці до вбивства посварився з його покійним батьком і перешкоджав йому проводити реалізацію товару на Вознесенському ринку, у ОСОБА_11 та батька конфлікти були неодноразово. Тому він вирішив його вбити. Він постійно спілкувався з ОСОБА_6 , який весь час йому допомагав. Обріз рушниці з декількома патронами, який використав під час вбивства, він знайшов на залізничному вокзалі задовго до цих подій і зберігав у себе вдома. З метою вбивства ОСОБА_11 він вранці взяв обріз, який поклав до поліетиленового пакету. Туди ж поклав і свій одяг дві пари штанів з метою замаскувати обріз. Можливо, це речі ОСОБА_6 , який завжди йому по мірі необхідності, надавав одяг. Зауважив, що саме вночі перед вбивством, він ночував у себе вдома. Він особисто бачив, що потерпілий кожного ранку буває у кафе. Біля 8 години ранку він вийшов з двору власного будинку, при цьому він не зустрічався цього дня ні з ОСОБА_6 , ні з ОСОБА_10 , та підійшов до кафе. Там він побачив ОСОБА_11 , який приїхав на автомобілі та сів у кафе на вулиці. Після чого, він (обвинувачений) склав частини обрізу за аптекою, зарядив його трьома патронами та здійснив два постріли в бік ОСОБА_11 , намагаючись поцілити у область спини. Після чого покинув місце події. Пакет з одягом він викинув біля аптеки, а обріз сховав у дворах.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_6 та часткове визнання вини ОСОБА_5 , їх винуватість підтверджується дослідженими судом та наведеними у вироку доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_17 суду показала, що вбитий ОСОБА_11 доводився їй рідним братом, їй відомо, що він перед вбивством був у сварці з своєю дружиною ОСОБА_16 , яку підозрював у зраді. 19 липня 2015 року о 8 годині він сказав їй чекати його у кафе «Вінтаж». Біля 9 години 30 хвилин вони там зустрілися, поговорили у присутності Білокурова і ще якоїсь дівчини. У ході розмови брат повідомив про те, що підозрює, що його мають «заказати», чому і хто не розказував. Про смерть брата вона дізналася від сусідки, яка їй зателефонувала близько 10 години ранку.

У відповідності до протоколу огляду місця події від 19 липня 2015 року зі схемою і фототаблицями до нього оглянута територія кафе «Вінтаж», яке розташоване по АДРЕСА_6 , описано місце розташування столів, виявлено пошкодження гілок кущів, на підлозі зафіксовані плями світло-червоного кольору розміром 45х20 см, на чохлі - дві плями бурого кольору, описаний вміст барсетки з особистими речами, вказане місце розташування карети швидкої допомоги, в якій знаходиться труп чоловічої статі, описані трупні плями та пошкодження на задній поверхні грудної клітини зліва на ділянці 25х15 см - чисельні пошкодження з нерівними краями, зафіксовані ушкодження на задній поверхні грудної клітини зліва на ділянці 25х15 см - чисельні пошкодження, в деяких з них знаходяться ранові снаряди (т.2, а.с.28-42).

Твердження сторони захисту щодо наявності недоліків у протоколах огляду місця події від 19 липня 2015 року, та визнання їх недопустимими доказами у зв`язку з не зазначенням у протоколі осіб, які здійснювали пакування вилучених предметів, відсутності підписів усіх учасників, задіяних у проведенні огляду, суд апеляційної інстанції вважає неприйнятними. Оскільки ці порушення не є істотними, не порушують прав та законних інтересів обвинувачених, та не є такими, що перешкодили суду ухвалити законне рішення.

Суд першої інстанції належно дослідив та оцінив висновки експертів № 43/940/600/941/944 від 28 липня 2015 року, № 939/617 від 29 липня 2015 року, № 942/601/943 від 29 липня 2015 року. Так, за клопотанням прокурора судом було проведено допит експерта ОСОБА_18 , яка в судовому засіданні показала, що вона як старший судовий експерт обліку дактилоскопії НДЕКЦ приймала участь у проведенні експертизи та складанні експертних висновків від 29 липня 2015 року. При цьому вона була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Відсутність підпису про попередження про кримінальну відповідальність пояснила технічною помилкою. Підтвердила, що її підпис наявний на кожній сторінці висновку. Що стосується допиту у судовому засіданні експерта ОСОБА_19 , то від заявленого клопотання про його допит сторона захисту в судовому засіданні відмовилася. Частиною 2 статті 102 КПК України передбачено, що у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Суд вважав, що відсутність у вступній частині висновку експерта підпису експерта ОСОБА_19 про попередження його як експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, не є підставою для визнання цього доказу недопустимим, оскільки підпис цього експерта наявний на кожній сторінці висновку № 43/940/600/941/944 та у кінці тексту під загальним висновком, з таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія апеляційного суду. Тому доводи сторони захисту про недопустимість доказів, а саме висновків експертів є неприйнятними.

Покладаючи в основу судового рішення протокол слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_5 , суд врахував правові позиції Верховного Суду, зокрема постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року про справі № 740/3597/17 провадження № 51-6070кмо19, та прийшов до вірного висновку про те, що слідчий експеримент відповідає вимогам процесуального закону, зокрема, положенням статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_20 про застосування до нього недозволених методів слідства, у зв`язку з чим він себе обмовив під час слідчого експерименту, не ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Судом першої інстанції встановлено, що слідчий експеримент з підозрюваним ОСОБА_5 проведений в присутності його захисника ОСОБА_21 , за участі, в тому числі, понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . До початку слідчої дії підозрюваному роз`яснено його права, передбачені процесуальним законом, в тому числі, щодо участі в слідчій дії за його волею та вільним волевиявленням з використанням права мовчати і не свідчити проти себе. При перегляді відеозапису, на якому зафіксовано перебіг слідчого експерименту видно, що обвинувачений детально розповідав та показував про обставини вчинення кримінальних правопорушень вільно і спокійно. Даних про те, що ОСОБА_5 заявляв про застосування до нього недозволених методів слідства під час проведення слідчого експерименту, матеріали кримінального провадження не містять.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2020 року Державному бюро розслідування в особі його територіального управління, розташованого у м. Миколаїв доручено перевірити заяви обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про застосування до них незаконних методів досудового розслідування працівниками УМВС України у Миколаївській області (ГУПН у Миколаївській області). Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві від 31 грудня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 26 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, закрите на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності складу вказаного кримінального правопорушення в діях співробітників ГУНП в Миколаївській області (УМВС України в Миколаївській області).

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив покази обвинуваченого ОСОБА_5 щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_6 до організації вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 та незаконного поводження зі зброєю

Показання ОСОБА_5 , надані в судовому засіданні, щодо мотиву вчиненого вбивства, обставин придбання обрізу, за допомогою якого він вчинив вбивство, співучасників вбивства, спростовуються його показаннями, наданими під час слідчого експерименту. Відомості, що містяться в протоколі слідчого експерименту, судом визнано допустимим доказом. Обвинувачений детально та послідовно розповідав про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, вказав за яких обставини він був залучений обвинуваченим ОСОБА_6 до вчинення вбивства, повідомив про роль кожного з учасників цього кримінального правопорушення, також вказав на обставини щодо надання зброї обвинуваченим ОСОБА_6 . Обставини, викладені у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 щодо участі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджуються сукупністю інших доказів, в т.ч. і висновком експерта № 317 від 19 квітня 2016 року, відповідно до якого генетичні ознаки крові ОСОБА_6 містяться серед генетичних клітин у вирізці зі спортивних штанів, вилучених 19 липня 2015 року, висновком експерта № 335 від 25 квітня 2016 року, відповідно до якого запахові сліди з джинсових штанів, спортивних штанів вірогідно ідентичні запаховим зразкам ОСОБА_6 .

До показань обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно того, що вказані речі ОСОБА_6 нібито віддав ОСОБА_5 задовго до вбивства і тому на спортивних та джинсових штанах, які вилучені з місця події, міститься ідентичний запаховий слід зразка ОСОБА_6 , суд вірно віднісся критично та не взяв їх до уваги, оскільки, вони є формою захисту ОСОБА_6 та спрямовані на уникнення ним кримінальної відповідальності і не підтверджені будь-яким іншим ваговим доказом.

Оцінюючи докази в сукупності, зокрема щодо особи обвинувачених, суд першої інстанції прийняв до уваги висновки комплексних психіатричних експертиз №№ 172, 174 від 12 квітня 2016 року, у яких відносно ОСОБА_5 зазначається, що у нього спостерігаються зміни властивостей особистості як результат адиктивної залежності та який відрізняється відомою поведінкою, підвладністю особі, яка є лідером, підпорядкуванням впливу інших людей, відсутністю самостійності у прийняття рішень та дій, а відносно ОСОБА_6 навпаки, вказується на те, що останній є егоцентричним, егоїстичним, впертим, не схильним до компромісів, вороже налаштованим, відрізняється підвищеною конфліктністю та може проявити агресію до опонента. Дані докази в сукупності додатково вказують на те, що самостійно ОСОБА_5 не міг організувати та вчинити вбивство ОСОБА_11 , до його організації має пряме відношення ОСОБА_6 , вбивство потерпілого вчинено ними у співучасті за попередньою змовою, де ОСОБА_6 є організатором, а ОСОБА_5 - виконавцем умисного вбивства потерпілого.
Судом дослідженні усі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи.

Ці та інші наведені у вироку докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в організації умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення за попередньою змовою групою осіб та ч. 1 ст. 263 КК України, придбання, зберігання, передача вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому на замовлення за попередньою змовою групою осіб та ч. 1 ст. 263 КК України, придбання, носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Такі висновки суду щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Порушень процесуального порядку збирання, наведених у вироку доказів, за матеріалами провадження, на що є посилання в апеляційній скарзі захисника, не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини вчинення обвинуваченими інкримінованих їм злочинів та вірно кваліфікував їх дії. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки, постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження обвинувачених та захисника, які викладені в поданих ними апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 6 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: