Справа № 344/4092/22
Провадження № 11-сс/4808/122/22
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року. З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу накладено арешт з забороною права відчуження, розпорядження та користування на транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору та ключі від транспортного засобу, що знаходиться на території спеціального майданчика, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Січинського, 5 в, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , які були вилучені під час огляду місця події 30.03.2022, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просив частково скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору та ключі від транспортного засобу, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , шляхом скасування заборони користуватись вказаним автомобілем до прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні. Передати вказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

Зокрема, вважає, що слідчим суддею при постановленні ухвали про арешт майна порушено приписи ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Однак, під час розгляду клопотання дізнавача, вказаних обставин доведено не було. Натомість дізнавачем у клопотанні було лише висловлено припущення, що незастосування арешту майна може спричинити наслідки, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню, без будь-якої конкретизації зазначеного. Також слідчим суддею, не виконано вимог щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідків арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказує, що він є власником автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , використовуючи його щоденно у своїй трудовій діяльності, а тому такий спосіб арешту, як заборона користування ним, призведе до надмірного обмеження його прав та інтересів. Вважає, що клопотанні дізнавача не наведено обґрунтованих підстав для заборони користування ним транспортним засобом.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_8 просив задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, сектором дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000240, внесеному в ЄРДР 31.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.03.2022 року до Івано-Франківського РУП ГУНП надійшов рапорт інспектора УПП, лейтенанта поліції ОСОБА_9 , про те, що під час несення служби на пості по вул. Тисменицька, 249Б, що в м. Івано-Франківськ, було зупинено транспортний засіб марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , який під час перевірки документів пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 із явними ознаками підробки.

30 березня 2022 року в ході огляду місця події дізнавачем сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області вилучено автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору та ключі від транспортного засобу, які поміщено для подальшого зберігання на територію спеціального майданчика за адресою: м. Івано-Франківсь, вул. Січинського, 5 в, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , яке поміщене у спеціальний пакет та скріплено биркою, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження та постановою дізнавача від 31 березня 2022 року визнано речовими доказами.

31 березня 2022 року дізнавач за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт зазначеного вилученого майна з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року задоволено клопотання та накладено арешт на майно.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до положень абз.2 ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.6 ст. 173 КПК України ухвалив рішення про арешт тимчасово вилученого майна після спливу сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, оскільки вказана обставина не свідчить про необхідність відмови у задоволені клопотання про арешт транспортного засобу, відсутність правових підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження та незаконність судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5