Провадження № 1-кс/947/9619/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000037 від 02.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України -

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 02.03.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 263 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.03.2022 року до чергової частини сектору поліцейської діяльності № 1 вiддiлення поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов рапорт начальника слідчого вiддiлу капітана поліції ОСОБА_5 про те, що 24.02.2022 року на узбережжі Чорного моря в с. Вапнярка, Одеського району,Одеської області зупинено автомобіль з особами кавказької національності, в яких при собі виявлені предмети зовні схожі на короткоствольну вогнепальну зброю.

В ході досудового розслідування в якості свідків було допитано працівників Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які повідомили, що 24.02.2022 року близько 17 години 10 хвилин під час здійснення ними контрольно-пропускного режиму на блокпості між населеними пунктами с. Вапнярка та с. Нова Дофінівка Одеського району Одеської області було зупинено автомобіль марки «MAZDA», модель «6», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням особи, яка представилась як ОСОБА_12 та двома пасажирами, які представились як ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В ході спілкування із ОСОБА_15 , працівниками поліції згідно ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію» було проведено поверхневу перевірку, в ході якої у ОСОБА_16 при собі було виявлено предмет зовні схожий на пістолет «ТТ» із двома спорядженими до нього магазинами, які він добровільно виклав на капот вищевказаного автомобіля.

24 лютого 2022 року в період часу з 19 години 40 хвилин по 20 годину 24 хвилини на проїжджій частині біля блокпоста розташованого в с. Вапнярка Одеського району Одеської області було проведено огляд місця події, а саме: автомобіля марки «MAZDA»,модель «6», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого з поверхні капоту було вилучено предмет зовні схожий на пістолет «ТТ» № НОМЕР_2 та два магазини до нього, які споряджені патронами в кількості 16 (шістнадцять) штук.

З метою забезпечення швидкого, повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, в порядку ст. ст.40, 41 КПК України, слідчим надано доручення співробітникам УКР ГУНП в Одеській області на проведення слідчих (розшукових) дій.

До СУ ГУНП в Одеській області надійшли матеріали УКР ГУНП в Одеській області, відповідно до яких зазначено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується автомобілем марки «MAZDA» модель «б» чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 номер кузова (VIN): НОМЕР_4 .

15.08.2022 року слідчим в ОВС СУ ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук транспортного засобу, а саме: автомобілю марки «MAZDA» модель «6» чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_4 , який знаходився на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та якого було вилучено в якості речового доказу, окрім цього в ході обшуку було вилучено: витяг з рішення фонтанської сільської ради № 337 від 26.06.2022 року на 3 аркушах, заяву про вступ до формування ОСОБА_17 на 1 аркуші, відповідь на заяву про вступ до формування ОСОБА_18 від керівника добровільного територіального формування з охорони порядку та цивільногозахисту Фонтанської сільської ради на 1 аркуші, посвідчення № 122 члена добровільного територіального формування, формування з охорони порядку та цивільного захисту Фонтанської сільської територіальної громади, перепустку на транспортний засіб № НН770 на «MAZDA» НОМЕР_5 , які упаковано до спеціального пакету № SUD 2016275, печатку чорного кольору на якій присутній надпис «Україна, Одеська область, Одеський р-н, с. Фонтанка, », яку упаковано до спеціального пакету № SUD 2916771.

16.08.2022 року вилучене в ході обшуку визнано речовими доказами та винесено відповідну постанову.

Так як на вказаному автомобілі ОСОБА_12 перевозив предмет зовні схожий на пістолет «ТТ» № НОМЕР_2 та два магазини до нього, які споряджені патронами в кількості 16 (шістнадцять) штук, він є речовим доказом, оскільки відносяться до речей, які містять відомості, які можуть i як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, яке визнане речовими доказами в рамках кримінального провадження та мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Підставою тимчасового вилучення вищевказаного майна згідно ст. 167 КПК України, є те, що вказаний автомобіль відносяться до речей, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Підставами арешту вказаного майна - є наявність розумних підозр, які свідчать про те, предмети являються доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Завданням арешту вказаного майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту згідно п. 1, ч. 2, ч. 11 ст. 170 КПК України, на речі є збереження речових доказів, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадження і його арешт потрібен для позбавлення власників можливості псувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі майна, що в свою чергу в подальшому унеможливить проведення ряду судових експертиз та прийняття законного, та об`єктивного рішення.

Якщо вищевказане майно буде перебувати у володінні осіб, які зацікавлені в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню, або до нього буде доступ сторонніх осіб, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по провадженню.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси розглядалося клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно, зазначене в даному клопотанні, та за результатом розгляду ухвалами слідчого судді від 13.09.2022 року та від 21.09.2022 року клопотання поверталося прокурору для усунення недоліків із зазначенням строків для їх усунення протягом 72 годин.

Враховуючи відсутність сторони обвинувачення у судових засіданнях під час розгляду клопотання, копію ухвали про усунення недоліків своєчасно не було отримано прокурором, у зв`язку з чим пропущено строки, зазначені в ухвалі слідчого судді, пропущення яких сторона обвинувачення вважає з поважних причин, адже ухвалу про повернення клопотання про арешт майна стороною обвинувачення було отримано лише 26.09.2022 року.

У зв`язку із викладеним, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурор, усунувши недоліки клопотання, зазначені у мотивувальній частині ухвали слідчого судді, просить поновити йому строк на звернення до слідчого судді із клопотанням та повторно звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Прокурор у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник власника майна у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що прокурором не обґрунтовано пропущення процесуального строку на подачу клопотання про арешт майна. Також зазначив, що ані власник майна, ані його користувач не є підозрюваними у кримінальному провадженні. Крім того, санкціями статей за якими здійснюється досудове розслідування не передбаченого конфіскації майна або спеціальної конфіскації майна. Прокурором необґрунтовано необхідність арешту майна та його зв`язок з подіями щодо яких здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, відповідно до чого він вважає, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити. Надав у судовому засіданні письмові заперечення.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, заслухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000037 від 02.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

15.08.2022 року слідчим в ОВС СУ ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, було проведено обшук транспортного засобу, а саме: автомобілю марки «MAZDA» модель «6» чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_4 , який знаходився на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який було вилучено в якості речового доказу, окрім цього в ході обшуку було вилучено: витяг з рішення фонтанської сільської ради № 337 від 26.06.2022 року на 3 аркушах, заяву про вступ до формування ОСОБА_17 на 1 аркуші, відповідь на заяву про вступ до формування ОСОБА_18 від керівника добровільного територіального формування з охорони порядку та цивільногозахисту Фонтанської сільської ради на 1 аркуші, посвідчення № 122 члена добровільного територіального формування, формування з охорони порядку та цивільного захисту Фонтанської сільської територіальної громади, перепустку на транспортний засіб № НН770 на «MAZDA» НОМЕР_5 , які упаковано до спеціального пакету № SUD 2016275, печатку чорного кольору на якій присутній надпис «Україна, Одеська область, Одеський р-н, с. Фонтанка, », яку упаковано до спеціального пакету № SUD 2916771.

16.08.2022 року вилучене в ході обшуку визнано речовими доказами та винесено відповідну постанову.

В подальшому, слідчим своєчасно було подано клопотання про арешт вищевказаного майна, розгляд якого слідчим суддею мав місце 13.09.2022 року та 21.09.2022 року. За результатом розгляду клопотання слідчим суддею було винесено ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години, які було отримано прокурором лише 26.09.2022 року та 29.09.2022 року прокурор повторно звернуся до суду із клопотанням про арешт майна з виправленими недоліками для розгляду.
Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Слідчий суддя відхиляє заперечення представника власника майна в частині того, що пропущення зазначеного строку є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна з огляду на наступне.
Такої підстави для відмови в арешті майна, як пропущення строку звернення з клопотанням КПК не передбачено ні серед умов, які враховуються при вирішенні питання про арешт майна як речових доказів (чи навіть з інших підстав), ні серед підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт.
Сам по собі факт порушення строку звернення до слідчого судді для вирішення питання про арешт не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні. Вказане обумовлюється тим, що порушення строку на звернення з клопотанням про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, не позбавляє таке майно доказової сили в кримінальному провадженні, тому потребує забезпечення його збереження, зокрема, шляхом накладення арешту.
Сплив процесуального строку виконання обов`язку вжити заходи до збереження речових доказів не припиняє необхідності виконати цей обов`язок стороною обвинувачення і не тягне за собою припинення повноважень службової особи на здійснення обов`язкової дії. (Аналогічна правова позиція щодо правових наслідків пропуску строку виконання обов`язку детально висвітлена в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 63/15845/2019).
Положення ч. 5 ст. 171 КПК у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 169 КПК визначають лише тривалість законного перебування (утримання) чужого майна (вилученого в результаті обшуку) в розпорядженні сторони обвинувачення. Будь-яке подальше перебування (поза межами встановленого процесуального строку та часу, необхідного для негайного повернення), утримання такого майна є таким, що не має правових підстав та є втручанням в право власності особи, якій належить це майно, без законних на те підстав.
Правові наслідки можливих порушень процесуальних строків, про які йдеться, лежать в площині матеріально-правової юридичної відповідальності (наприклад, цивільно-правова відповідальність за утримання відповідного майна без законних на те підстав або у разі втрати чи знищення речового доказу (ч. 4 ст. 100 КПК), дисциплінарна відповідальність прокурора, слідчого за неналежне виконання службових обов`язків, кримінальна відповідальність у разі наявності відповідних підстав) тощо.
Так, слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також може містити в собі відомості щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій.
Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого 16.08.2022 року про визнання вилученого під час обшуку майна речовими доказами в рамках кримінального провадження.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.
Заперечення сторони захисту в частині того, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження свого підтвердження під час дослідження слідчим суддею матеріалів клопотання не знайшли.
Отже, оскільки майно вилучене в ході обшуку визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також з метою проведення слідчий дій та експертних досліджень. В свою чергу, не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Також, враховуючи те, що існує ризик знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів , здійснюються на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих засобів».
Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000037 від 02.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене 15.08.2022 року в ході проведення обшуку автомобіля марки «MAZDA», модель «6», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_4 , а саме на:

-автомобіль марки «MAZDA», модель «6», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщено до спеціалізованого штрафмайданчика тимчасового затримання автомобілів та мототранспорту №6 м. Одеси, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, буд. 27/1;

-витяг з рішення фонтанської сільської ради № 337 від 26.06.2022 року на 3 аркушах;

-заяву про вступ до формування ОСОБА_17 на 1 аркуші;

-відповідь на заяву про вступ до формування ОСОБА_18 від керівника добровільного територіального формування з охорони порядку та цивільного захисту Фонтанської сільської ради на 1 аркуші;

-посвідчення № 122 члена добровільного територіального формування, формування з охорони порядку та цивільного захисту Фонтанської сільської територіальної громади;

-перепустку на транспортний засіб № НН770 на «MAZDA» НОМЕР_5 , які упаковано доспеціального пакету № SUD 2016275;

-печатку чорного кольору на якій присутній надпис «Україна, Одеська область, Одеський р-н, с. Фонтанка, », яку упаковано до спеціального пакету № SUD 2916771.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1