Справа № 521/9826/22
Номер провадження:1-кс/521/2342/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , у присутності заявника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 03.06.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеса з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 03.06.2022 року.

В своєму клопотанні посилається на те, що до нього звернувся оперуповноважений працівник ВП №3 ОДЕСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ №1 ГУНП В ОДЕСЬКІЙ ОБЛАСТІ і повідомив, що телефон 11 Pro Max 64gb Gold imei: НОМЕР_1 , який він придбав 08.05.2022, був нібито викрадений того ж дня, і що він має надати йому телефон для здійснення процесуальних дій. Далі працівником поліції був вилучений мобільний телефон 11 Pro Max 64gb Gold imei: НОМЕР_1 , який належить заявнику.

На теперішній час, на мобільний телефон iPhone 11 Pro Max 64gb Gold imei: НОМЕР_1 накладено арешт ухвалою Малиновського районного суду від 03.06.2022 року, але він не був попереджений про проведення судового засідання і не був на ньому присутній.

Вважає що телефон був вилучений необґрунтовано та не у відповідності до законодавства.

Заявник зазначає, що мав наміру добровільно видавати телефон. Оперуповноважений працівник ВП №3 безапеляційно повідомив мені, що вилучає телефон для подальших слідчих дій.

Телефон фактично був вилучений з його володіння 26.05.2022, а не 02.06.2022 як вказано в ухвалі про арешт. У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Тобто клопотання про арешт повинно було подане не пізніше 27.05.2022., натомість клопотання було подане слідчим 02.06.2022 р.

Окрім того, вважає, що телефон був отриманий оперуповноваженим працівником ВП №3 безпідставно, оскільки згідно ухвали про арешт майна, відомості про кримінальне правопорушення внесено у ЄРДР 01.06.2022. Телефон вилучили 26.05.2022 р., тобто до внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Оперуповноважений працівник ВП №3 не мав повноважень на збирання речових доказів і їх вилучення. Відповідно до ст. 41 КПК України оперативні підрозділи Нацполіції здійснюють слідчі дії в кримінального провадженні за письмовим доручення слідчого, прокурора і не мають права здійснювати процесуальні дії за власною ініціативою. Відповідно оперативні працівники не мають права отримувати майно у якості речових доказів без доручень слідчого і поза межами кримінального провадження.

Умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Таким чином телефон iPhone 11 Pro Max 64gb Gold imei: НОМЕР_1 не може бути визнаний речовим доказом, оскільки отриманий стороною обвинувачення з порушенням норм КПК України.

Вважає, що працівники правоохоронних органів мали вилучити телефон у межах кримінального провадження згідно з рішенням слідчого судді у порядку тимчасового доступу, згідно зі ст. 160 КПК України, що стало приводом для звернення з клопотанням до суду.

Заявник в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав наведених у ньому.

В судовому засіданні прокурор та слідчий заперечували проти задоволення клопотання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК України передбачається, що крім підозрюваного, обвинувачуваного ще й треті особи мають право на захисника та право оскаржити рішення щодо арешту майна.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (ч.2 ст. 174 КПК України)

Судом встановлено, що на підставі наданих документів власником спірного майна є потерпіла ОСОБА_6 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Правовий підхід, який застосовується Європейським судом прав-людини, зокрема у справах «Стретч проти Сполученого Королівства» та «Ісмаїлов проти Російської Федерації», полягає в необхідності дотримання обов`язкових критеріїв правомірності втручання у право мирного володіння майном - його «пропорційності», «справедливій рівновазі» між суспільними та державними інтересами.

Так, ЄСПЛ зазначає, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має довести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання в права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Під час судового розгляду даного клопотання судом досліджені матеріали кримінального провадження та прокурором надано додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання в права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ознайомившись з наданими матеріалами кримінального провадження приходжу до висновку, що на час розгляду даного клопотання існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що мобільний телефон марки є доказом злочину.

З урахуванням вищевикладеного, необхідність в застосуванні арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 03.06.2022 року, як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час не відпала, в зв`язку з чим арешт скасуванню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеса від 03.06.2022 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1