Справа №127/2682/19
Провадження №1-кп/127/75/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Вінниці, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України відомості про яке внесені 14 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000295,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

До обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 03.04.2022 року.
В зв`язку з цим, у відповідності з ч. 3 ст. 331 КПК України, головуючим в судовому засіданні було поставлено на розгляд учасникам судового провадження питання про доцільність продовження обвинуваченим: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні оголосив клопотання в якому просив суд продовжити обвинуваченим: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивуючи зазначене тим, що останні обвинувачуються у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який, вразі доведеності їх вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання останнім запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати, судовий розгляд кримінального провадження на даний час ще не завершено, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оскільки, наведені прокурором ризики, не підтверджено жодними доказами.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, оскільки наведені прокурором в клопотанні ризики не підтверджено належними доказами. Крім того, його підзахисний не має намірів чинити тиск на свідків та переховуватись від суду, а тому просив суд змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на інший вид запобіжного заходу, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо продовження строку тримання під вартою та просив суд надати йому можливість стати на захист Вітчизни.

Захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечувала щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд змінити його підзахисному запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Законом України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.04.2020, який набрав законної сили 23.04.2020, пункт 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України викладено у новій редакції, а саме: тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
Зокрема у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1336 від 15 грудня 2021 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», на території України продовжено дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», до 31 березня 2022 року.
З урахуванням вказаних положень КПК України клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою на підставі пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, розглядається суддею-доповідачем ОСОБА_1 .
Згідно ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
З наявних в матеріалах провадження документів вбачається, що ухвалами слідчих суддів, обвинуваченим: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2022 року, на 60 діб, тобто до 03.04.2022 року.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження терміну дії обраного обвинуваченим: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Також суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.
Обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час досудового розслідування слідчими суддями обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду не надано, судовий розгляд на даний час ще не завершено. В судовому засіданні допитано лише одного обвинуваченого ( ОСОБА_6 ), тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим суд не вбачає.
При вирішені питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість та обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких вони обвинувачується і щодо яких є обґрунтоване органами досудового розслідування обвинувачення, тяжкість покарання, яке може бути призначено у разі доведення їх винуватості у вчиненні злочинів, а тому суд, приймаючи до уваги дані про особу обвинувачених вважає за необхідне продовжити щодо обвинуваченого: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, їх належну поведінку.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, обставини, за яких обвинувачені вчинили дії, що ставляться їм в провину, а відтак наявний ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення.
Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачені, зможуть ухилитися від суду та не виконати процесуальні рішення (ризик переховування).
При цьому суд враховує й позицію ЄСПЛ, який в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Окрім того, у справі «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що: «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».
З урахування вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченим: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з метою забезпечення їх належної поведінки під час розгляду справи, запобіганню уникнення правосуддя, вчинити інше кримінальне правопорушення, що буде відповідати Закону та ст. 5 Конвенції "Про захист основоположних прав та свобод людини".
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 діб, починаючи з 30.03.2022 року до 28.05.2022 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на 60 діб, починаючи з 30.03.2022 року до 28.05.2022 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити на 60 діб, починаючи з 30.03.2022 року до 28.05.2022 року включно.

Строк дії ухвали суду 60 діб, тобто до 28.05.2022 року включно.

Копію ухвали направити до ДУ «Вінницької установи виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач: