Єдиний унікальний номер 725/1536/22
Номер провадження 1-кп/725/53/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2022 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження №725/1536/22, зареєстроване в ЄРДР за №0000705 від 08.03.2022 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Дрогобич, Львівської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 05.03.2022 року біля 15 год. 00 хв., перебуваючи на березі річки «Прут», що знаходиться в м. Чернівці, ОСОБА_5 , знайшов металевий кастет, який, діючи умисно, протиправно, без передбаченого на те дозволу, залишив при собі для подальшого його використання в цілях самозахисту.
07.03.2022 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 , рухався по вул. Руській, 209А у м.Чернівці, де був зупинений працівниками УКР ГУНП в Чернівецькій області. В подальшому працівниками поліції в присутності понятих в ході проведення огляду місця події, у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено кастет, який останній незаконно носив при собі.
Згідно висновку експерта №СЕ-19/126-22/77-ХЗ від 15.03.2022 року вилучений у ОСОБА_5 металевий предмет являється холодною зброєю ударно-дробильної дії кастетом, виготовленим промисловим способом.
Аналізуючи вище викладене, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України як: носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

У даному кримінальному провадженні 22.03.2022 р. між прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 , за участю його захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.2 ст. 263 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України - у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 34 000 гривень.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_7 АС визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 також про сив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає інтересам його підзахисного.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Прокурор також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не був засудженим, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК Українита затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст.100,124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.314,369-371,373,374,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 22.03.2022 р., укладену у кримінальному провадженні № 0000705 від 08.03.2022 р., між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК Українита призначити йому покарання за ч.2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок.

Речовий доказ: сейф-пакет експертної служби МВС №3649201, який зданий в камеру обліку зброї та боєприпасів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знищити.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

З підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1