Провадження № 11-кп/824/229/2022 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, з вищою освітою, одруженого, який працює доцентом у Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206 (в редакції станом на вересень 2014), ч.4 ст.358 КК України, виправдано з підстав не доведення, що в діянні останнього є склад кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно обвинувачення, ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразилися у протидії законній господарській діяльності, тобто у протиправній вимозі обмежити зайняття господарською діяльністю, обмеженні законних прав та інтересів того, хто займається господарською діяльністю, поєднаних із погрозою насильством над потерпілими, та застосуванні насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я, з пошкодженням та знищенням майна за відсутністю ознак вимагання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 206 КК України (в редакції станом на вересень 2014 року).
Крім того, згідно обвинувачення, ОСОБА_9 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
Так, як вбачається з обвинувачення, ОСОБА_9 , займаючи посаду заступника директора Концерну радіомовлення радіозв`язку та телебачення (далі - Концерн РРТ), тобто будучи службовою особою, протягом 29-30 вересня 2014 року, використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням підробленої ухвали суду, вчинив протидію законній господарській діяльності Концерну РРТ, що супроводжувалося пошкодженням та знищенням майна державного підприємства, за таких обставин.
Концерн РРТ - господарське об`єднання підприємств, створене наказом Державного комітету України по зв`язку від 04.10.1991 № 102 «Про створення Концерну РРТ», та є державним оператором телерадіомовлення, радіорелейного й супутникового зв`язку, здійснює трансляцію державних теле- і радіоканалів по всій території України, а також супутникове мовлення в європейських країнах.
На підставі наказу генерального директора Концерну РРТ від 25.06.2010 № 28/ок на посаду заступника генерального директора цього об`єднання підприємств призначено ОСОБА_9 .
Згідно з положеннями статуту Концерну РРТ в редакції 2014 року Кабінет Міністрів України призначає (звільняє) генерального директора Концерну, а уповноважений орган правління - Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України має право відсторонювати його від виконання службових обов`язків з управління Концерном і призначати (покладати обов`язки) на цей час виконувача обов`язків цих повноважень.
Відповідно до наказу Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 22.01.2014 №31 ОСОБА_9 призначено виконувачем обов`язків генерального директора Концерну РРТ.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 404-р та наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 24.04.2014 № 203 скасовано повноваження щодо виконання обов`язків генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_9 , а на посаду генерального директора цього об`єднання державних підприємств призначено ОСОБА_13 .
Після зазначених розпорядження та наказу ОСОБА_9 продовжив виконувати обов`язки заступника генерального директора Концерну РРТ.
Наказом генерального директора Концерну РРТ від 19.05.2014 року № 218 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Концерну РРТ» заступник генерального директора ОСОБА_9 був наділений наступними повноваженнями: взаємодіяти з управліннями та відділами Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в межах своєї компетенції; організовувати, координувати та контролювати питання підтримки у належному стані та розвитку інфраструктури, будівництва та експлуатації будівель та споруд, питання захисту права державної власності на нерухоме майно та права користування земельними ділянками ІНФОРМАЦІЯ_2 , діяльність департаменту розвитку інфраструктури, будівництва та експлуатації; адміністративного департаменту.
Відповідно до наказу ОСОБА_9 ніс відповідальність за повноту, якість і своєчасність виконання покладених на нього завдань, розпоряджень, доручень та прийнятих рішень, результати діяльності підпорядкованих йому працівників, надання недостовірної або неповної інформації з питань його компетенції, прийняття рішень, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а також неналежне виконання своїх функціональних обов`язків і бездіяльність.
Таким чином, як зазначається в обвинуваченні, ОСОБА_9 , обіймаючи посаду заступника генерального директора Концерну РРТ, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто був службовою особою.
Як далі вбачається з обвинувачення, 29.09.2014, в ранковий час, ОСОБА_9 , з метою протидії законній господарській діяльності Концерну РРТ, а саме обмеження законних прав його генерального директора та інших посадових осіб щодо здійснення керівництва та господарської діяльності зазначеного об`єднання державних підприємств, за попередньою змовою групою невстановлених слідством осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, разом із цими особами, прибув до місця розташування Концерну РРТ за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, 10.
Після цього, ОСОБА_9 , з метою реалізації свого злочинного умислу, використовуючи своє службове становище, разом із групою невстановлених слідством осіб, незаконно проник до території Концерну РРТ через контрольно-пропускний пункт. Під час зазначених незаконних дій внаслідок вчинення опору охоронцями концерну невстановленими особами було знищено дві електромеханічні засувки дверей будівлі вартістю, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи 960 грн., а також пошкоджено двері першого поверху адміністративної будівлі Концерну РРТ.
У подальшому, згідно обвинувачення, продовжуючи злочинну діяльність, невстановлені під час досудового слідства особи, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , з метою протидії законній господарській діяльності підприємств, працівникам Концерну, які були обурені їх незаконними діями, фізично та словесно погрожували застосуванням насильства та умисно вчинили таке насильство щодо окремих із них, а саме: ОСОБА_14 , якого облили водою, утримували за одяг та якому завдали двох ударів руками в ділянку нижньої щелепи, ОСОБА_13 , якого облили водою, заподіяли удари в обличчя парасолькою, ОСОБА_15 , яку облили водою, спричинили удар рукою в ділянку спини, пошкодили документи та особисті речі.
Крім того, працівника ЗМІ ОСОБА_16 , який у той час перебував на території Коцерну РРТ, та намагався перешкодити незаконній діяльності ОСОБА_9 і невстановлених слідством осіб, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, вказані особи також облили водою, завдали ударів руками в ділянку голови та грудної клітки, внаслідок чого спричинили йому тілесне ушкодження на передній поверхні грудної клітки у формі синця, яке не є небезпечним для життя та є легким тілесним ушкодженням.
Після цього, як викладено в обвинувальному акті, ОСОБА_9 , використовуючи своє службове становище, разом із невстановленими слідством особами, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на протидію законній діяльності Концерну РРТ, прибув до кабінету генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_13 , де з метою обмеження його та інших службових осіб об`єднання державних підприємств законних прав та інтересів на здійснення господарської діяльності Концерну РРТ, бажаючи створити уявлення про значущість своїх повноважень, якими він насправді не був наділений у законний спосіб, у присутності першого заступника генерального директора Концерну ОСОБА_17 , працівників ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , оголосив протиправну вимогу припинити займатися господарською діяльністю, зачитавши йому заздалегідь підготовлену завідомо підроблену невстановленими особами ухвалу Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014.
Відповідно до змісту зазначеного підробленого документа начебто існувала заборона вчиняти діючому директору Концерну РРТ ОСОБА_13 певні дії, а саме:
-діяти без довіреності від імені Концерну РРТ та підприємств-учасників відповідно до укладених із ними договорів, представляти їхні інтереси в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах із юридичними особами та громадянами;
-укладати договори, інші правочини, видавати довіреності, відкривати в установах банків поточні та інші рахунки в національній та іншій валюті;
-розглядати матеріали ревізій і перевірок;
-самостійно затверджувати штатний розпис і встановлювати чисельність працівників Концерну РРТ, затверджувати структуру Концерну РРТ;
-приймати на роботу та звільняти з роботи працівників Концерну РРТ, укладати з ними трудові договори;
-вирішувати інші будь-які питання віднесені законодавством, Уповноваженим органом правління, статутом Концерну РРТ і контрактом до компетенції генерального директора Концерну РРТ.
Таким чином, згідно обвинувачення, ОСОБА_9 , використовуючи завідомо підроблений документ, незаконно відсторонив генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_13 від здійснення керівництва цією установою.
У той же день, як далі викладено в обвинувальному акті, продовжуючи свою незаконну діяльність, ОСОБА_9 з метою перешкоджання законній господарській діяльності Концерну РРТ, в порушення вимог положення статуту Концерну РРТ в редакції 2014 року щодо порядку призначення керівника Концерну РРТ розпорядженням Кабінету Міністрів України та наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, використовуючи своє службове становище усупереч інтересам служби, незаконно видав наказ від 29.09.2014 № 440 «Про тимчасове виконання обов`язків генерального директора Концерну РРТ», яким наділив себе повноваженням зі здійснення керівництва зазначеним об`єднанням державних підприємств.
Після цього, видаючи себе за генерального директора Концерну РРТ, ОСОБА_9 , діючи незаконно, шляхом використання свого службового становища усупереч інтересам служби, видав числені накази по підприємству, а саме: № 441 «Про відсторонення від виконання обов`язків», № 442 «Про скасування наказу Концерну РРТ від 22.09.2014 № 425», № 443 «Про внесення змін до наказу Концерну РРТ «Про посилення перепускного режиму в Концерні РРТ», № 451 «Про введення в дію печатки», № 445 «Про скасування наказу № 62/ок від 27.06.2014», № 446 «Про скасування наказів Концерну РРТ від 19.05.2014 № 218 та від 26.06.2014 №295», № 447 «Про службове розслідування», № 448 «Про скасування наказу Концерну РРТ від 12.08.2014 № 378», №449 «Про затвердження складу комітету з конкурсних торгів Концерну РРТ», № 450 «Про скасування печатки», які особисто зареєстрував у журналі обліку наказів та оголосив працівникам Концерну РРТ.
У подальшому, згідно обвинувачення, 30.09.2014, в ранковий час, ОСОБА_9 з метою продовження реалізації свого злочинного умислу, направленого на протидію законній господарській діяльності Концерну РРТ, прибув до приміщення згаданого підприємства за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, але не був допущений охороною на його територію, після чого був затриманий працівниками органів внутрішніх справ.
Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206 (в редакції станом на вересень 2014 року), ч. 4 ст. 358 КК України - виправдано з підстав недоведення, що в діянні останнього є склад кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується. Провадження за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_15 до обвинуваченого ОСОБА_9 - закрито, а цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 до обвинуваченого ОСОБА_9 - залишено без розгляду. Процесуальні витрати по справі витрати на проведення експертиз, в загальному розмірі 1867 грн. 32 коп. покладено на рахунок держави.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_9 . Визнати ОСОБА_9 винним за ч.3 ст.206 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 роки. Визнати ОСОБА_9 винним за ч.4 ст.358 КК України та призначити останньому покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 роки. Цивільні позови ОСОБА_15 та ОСОБА_20 задовольнити в повному обсязі. Процесуальні витрати по справі витрати на проведення експертиз, в загальному розмірі 1867 грн. 32 коп. покласти на ОСОБА_9 .
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що апеляційна скарга подається у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, суд, виправдовуючи ОСОБА_9 , за ч.4 ст.358 КК України зазначає, що відсутні правові підстави стверджувати про доведеність обізнаності ОСОБА_9 про завідому неправдивість цієї ухвали, а відповідно про наявність умислу для використання завідомо підробленого документу. Даний висновок суду спростовується показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які останні надавали під час судового розгляду.
Так, з показань вказаних свідків вбачається, що перевіривши Єдиний державний реєстр судових рішень останні встановили відсутність у вказаному реєстрі ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014.
Дані показання підтверджуються іншими доказами по справі зокрема: листом ДП «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України з додатком, копією листа Державної судової адміністрації України від 30.09.2014 №15-4585/14, листом заступника голови Державної судової адміністрації від 24.10.2014 за № 15- 4815/14, листом ДП «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України від 22.10.2014 № 2754/14, листом ДП «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України від 12.11.2014 № 3566/14, листом Приморського районного суду Запорізької області від 16.10.2014 № 1.40/1504/14 у яких міститься інформація про відсутність судової справи №246/796/14-а та судових рішень у ній.
Крім того, відповідно до ст.18 КАС України (станом на 14.07.2014) місцевим загальним судам як адміністративним судам взагалі не були підсудні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, зокрема щодо призначення генерального директора Концерну РРТ, а тому, прокурор вважає, що ОСОБА_9 усвідомлював, що ухвала Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 є підробкою.
Крім того, прокурор зазначає, що територія Тельманівського району Донецької області вже на той час, а саме станом на 14.07.2014, перебувала під контролем незаконних військових формувань, а отже жодне рішення не могло мати статус законного.
Отже, ОСОБА_9 , на переконання прокурора, розумів, що будь-яке рішення суду, який перебуває на окупованій території і яке видане після окупації є підробним, а тому висновок суду щодо обізнаності ОСОБА_9 про завідому неправдивість ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014, а відповідно про наявність умислу для використання завідомо підробленого документу не відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином прокурор вважає, що дії ОСОБА_9 , які виразились у використанні ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, як використання завідомо підробленого документа.
Враховуючи вищевикладене прокурор вважав, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 358 КК України з мотивів відсутності правових підстав стверджувати про доведеність обізнаності останнього про завідому неправдивість цієї ухвали, а відповідно про наявність умислу для використання завідомо підробленого документу.
Окрім цього, суд, виправдовуючи ОСОБА_9 за ч. З ст. 206 КК України зазначив, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 вчиняв дії з протидії законній господарській діяльності Концерну РРТ за попередньою змовою з невстановленими слідством особами. Даний висновок на думку прокурора спростовується відеозаписами, дослідженими в ході судового розгляду.
Так, з наведених вище відеозаписів вбачається, що ОСОБА_9 очолював протестувальників, тобто був (в розумінні ст. 27 КК України) організатором мітингу, а тому повинен, в порядку ст.29 КК України нести відповідальність за дії протестувальників, у тому числі, за дії, пов`язані з знищенням двох електромеханічних засувок дверей будівлі вартістю, 960 грн., пошкодженням дверей першого поверху адміністративної будівлі Концерну РРТ та нанесенням тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_15 .
Також дані відеозаписи підтверджуються показаннями потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_15 , які були надані останніми під час судового розгляду.
Крім того, ОСОБА_9 використовуючи завідомо підроблений документ, а саме ухвалу Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 (мотиви розуміння ОСОБА_9 того факту, що дана ухвала є підробною, викладено прокурором вище) відсторонив генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_13 від здійснення керівництва цією установою та використовуючи своє службове становище, усупереч інтересам служби, видав наказ від 29.09.2014 № 440 «Про тимчасове виконання обов`язків генерального директора Концерну РРТ, яким наділив себе повноваженням зі здійснення керівництва зазначеним об`єднанням державних підприємств та видаючи себе за генерального директора Концерну РРТ, діючи незаконно, шляхом використання свого службового становища, усупереч інтересам служби, видав численні накази по підприємству, а саме № 441 «Про відсторонення від виконання обов`язків», №442 «Про скасування наказу Концерну РРТ від 22.09.2014 № 425», № 443 «Про внесення змін до наказу Концерну РРТ «Про посилення перепускного режиму в Концерні РРТ», № 451 «Про введення в дію печатки», № 445 «Про скасування наказу № 62/ок від 27.06.2014», № 446 «Про скасування наказів Концерну РРТ від 19.05.2014 № 218 та від 26.06.2014 № 295», № 447 «Про службове розслідування», № 448 «Про скасування наказу Концерну РРТ від 12.08.2014 № 378», № 449 «Про затвердження складу комітету з конкурсних торгів Концерну РРТ», № 455 «Про скасування печатки», які особисто зареєстрував у журналі обліку наказів та оголосив працівникам Концерну РРТ.
Вказані дії ОСОБА_9 підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_13 , дослідженими в судовому засіданні доказами та не оспорюються самим ОСОБА_9 .
Таким чином, наведеними вище умисними діями, які виразилися у протидії законній господарській діяльності, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища, ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.206 КК України.
Враховуючи вищевикладене, на думку прокурора, суд безпідставно виправдав ОСОБА_9 за ч.3 ст.206 КК України.
З огляду на викладене прокурор вважає, що суд повинен був визнати ОСОБА_9 винним за ч.3 ст.206 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 роки.
Також, на думку прокурора, що суд повинен був визнати ОСОБА_9 винним за ч.4 ст.358 КК України та призначити останньому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
Крім того вважає, що суд, на підставі ст.70 КК України повинен був, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 роки.
На переконання прокурора, судом першої інстанції було допущено невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, які виразились у тому, що вказані висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Крім того суд безпідставно не взяв до уваги та не надав належної оцінки показанням потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 ; показанням свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_22 та речовим доказам і документам, які були надані стороною обвинувачення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свою позицію обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і висновки, викладені в ньому перебувають у логічному зв`язку з дослідженими доказами та законодавством, яке врегульовує спірні правовідносини. Захисник зазначає, що під час розгляду у суді першої інстанції сторона обвинувачення не спромоглась надати допустимі та належні докази вини обвинуваченого та навіть не сформулювала конкретне обвинувачення.

Крім того, адвокатом ОСОБА_11 з приводу апеляційної скарги було подано пояснення, в якому він зазначав про те, що указане прокурором обґрунтування апеляційної скарги суперечить обставинам розгляду справи, її матеріалам та оскаржуваному вироку. Також адвокат зазначає, що прокурором не було наведено обставин, які б свідчили про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_31 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити,
пояснення захисників обвинуваченого ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст.368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
При цьому, положеннями ст.94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з приписами ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинив обвинувачений; 3) у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.1 та 2 ч.1 ст.284 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.
Згідно зі ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, передбачені також у п.18 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст.62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, п. 253).
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам кримінального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.
Так, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, в ньому викладено формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 , а також підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд, під час розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_9 обвинувачення, допитав безпосередньо потерпілих, свідків, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.
З матеріалів кримінального провадження та, зокрема, виправдувального вироку вбачається, що в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.206 (в редакції станом на вересень 2014 року), ч.4 ст.358 КК України, не визнав у повному обсязі та показав, що в період, який йому інкримінується, перебував на посаді заступника директора Концерну, свої обов`язки виконував належним чином, жодних документів не підробляв, завідомо підроблених документів не використовував, в тому числі не перешкоджав господарській діяльності Концерну. Також, пояснив, що йому було відомо, що влітку 2014 року керівництво Концерну здійснювало фінансування структурних підрозділів Концерну, які транслювали російські канали з антиукраїнською пропагандою на території Донецької та Луганської областей, оплачувало електроенергію та зарплату співробітникам цих структурних підрозділів, а також звільняло працівників Концерну, які направляли скарги про ці незаконні дії керівництва Концерну до органів влади та в правоохоронні органи. ОСОБА_9 , вранці 29.09.2014 від співробітника ОСОБА_32 довідався, що в канцелярії знаходиться ухвала Тельманівського районного суду Донецької області про відсторонення директора Концерну Півнюка від обов`язків. Потім працівник канцелярії - ОСОБА_33 повідомила йому про заборону реєстрації цієї ухвали першим заступником директора Іщуком. Оскільки, ця ухвала містила всі необхідні реквізити судового рішення, у тому числі гербову печатку, підписи, він наполіг на її реєстрації. При цьому врахував, що з липня 2014 року була заборона на реєстрацію документів в діловодстві Концерну. У подальшому він указану ухвалу особисто оголосив Півнюку з метою припинення протиправних дій Концерну РРТ. Жодного умислу на протиправні дії, припинення господарської діяльності Концерну РРТ та трансляції теле-радіо сигналу він не мав, такі дії не вчиняв. Навпаки, як пояснив ОСОБА_9 , його дії були спрямовані на припинення протиправної діяльності Керівництва РРТ та ліквідації спричинених збитків, виключно в інтересах Концерну. Вважає, що його кримінальне переслідування є замовним через його позицію щодо ефективного розвитку Концерну РРТ та галузі в цілому та викриття ним протиправних дій керівництва у підтримці сепаратизму та тероризму на території окремих районів Донецької та Луганської областей, перешкоджанню перерахування грошей підприємства в структурні підрозділи, захоплені на окупованих територіях та відвернення тяжких наслідків для підприємства у зв`язку із незаконним звільненням за скороченням працівників.
Ключовими доказами сторони обвинувачення, на якому ґрунтувалося обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206 ( вред.станом на вересень2014 р.), ч.4 ст.358 КК України, та які були досліджені судом першої є:
- показання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , представника Концерну РРТ ОСОБА_34 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_18 , ОСОБА_38 ;
- лист Голови Комітету з питань свободи слова та інформації Верховної ради України ОСОБА_39 від 30.09.2014 № 04-35/13-240 про запит інформації про напад на ведучого і кореспондента телеканалу «EcnpecoTV» ОСОБА_40 та кореспондента цього ж каналу ОСОБА_41 та додатку до цього листа роздруківку з інтернет-ресурсу «Телекритика» про скоєння нападу 29.09.2014 біля Концерну РРТ невідомими особами на ведучого і кореспондента телеканалу «EcnpecoTV» ОСОБА_40 та кореспондента цього ж каналу ОСОБА_41 ;
- протокол огляду документів від 14.11.2014 (листа Голови Комітету з питань свободи слова та інформації Верховної ради України ОСОБА_39 від 30.09.2014 № 04-35/13-240, про запит інформації про напад на ведучого і кореспондента телеканалу «EcnpecoTV» ОСОБА_40 та кореспондента цього ж каналу ОСОБА_41 та додатку до цього листа роздруківку з інтернет-ресурсу «Телекритика»);
- висновок експерта від 29.10.2014 № 128, відповідно до якого вирішити питання: «Ким саме, ОСОБА_9 чи іншою особою виконані рукописні записи на 48 аркуші журналу реєстрації наказів з основної діяльності та з адміністративно-господарських питань в Концерні РРТ за 2014 р. в строчках 442-451?», не виявляється можливим; Підписи в графах «Т.в.о. генерального директора» на листі № 4722/1-04 від 29.09.2014 на ім`я голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України ОСОБА_42 , листі № 4721/1-07 від 29.09.2014 на ім`я генерального директора ПрАТ «МТС УКРАЇНА» ОСОБА_43 , лист №4718/1-08 від 29.09.2014 на ім`я ГО «Тризуб Січ», наказі №441 від 29.09.2014, наказі № 440 від 29.09.2014. виконані ОСОБА_9 ;
- протокол огляду місця події від 21.10.2014, відповідно до якого на столі приміщення охорони КПП Концерну РРТ виявлено лист Тельманівського районного суду Донецької області від 17.07.2014 № 1590/17вих. з доданою ухвалою від 17.07.2014 у справі № 246/796/14-а;
- протокол огляду від 28.10.2014 листа Тельманівського районного суду Донецької області від 17.07.2014 № 1590/17вих. з доданою ухвалою від 17.07.2014 у справі № 246/796/14-а, та додані до нього документи, при цьому відповідно до листа від 17.07.2014 №1590/17вих. за підписом від імені судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 на адресу ОСОБА_45 , Концерну РРТ, його керівнику ОСОБА_13 та профспілковій організації Концерну РРТ направляється копія ухвали про видачу виконавчого документу на ухвалу від 14.07.2014 у справі № 246/797/14-а; з ухвали від 17.07.2014 у справі № 246/796/14-а вбачається, що вона містить підпис від імені судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 , гербову печатку фіолетового кольору вказаного суду, ухвалою задоволено заяву ОСОБА_45 про видачу виконавчого документу на ухвалу від 14.07.2014 у справі № 246/797/14-а «про забезпечення позову»;
- протокол огляду від 14.11.2014 листа Вищої ради юстиції лист від 05.11.2014 №8035/0/9-14 з інформацією про наявність документів з підписами судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 , до якого доданий наведений документ (лист);
- постанова слідчого від 14.11.2014 про визнання листа Вищої ради юстиції лист від 05.11.2014 №8035/0/9-14 речовим доказом;
- протокол тимчасового доступу від 26.11.2014 до документів Вищою ради юстиції, відповідно до якого отримані характеристика ОСОБА_44 від 29.10.2007, заява ОСОБА_44 від 06.02.2008, супровідний лист до Вищої ради юстиції від 21.11.2007, скарги ОСОБА_44 від 24.10.2007, додаткова скарга ОСОБА_44 від 09.11.2007, довідка про показники роботи судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 від 27.05.2011, інформація про підстави скасування та зміну вироків, рішень, ухвал і постанов за 10 місяців 2007 року від 15.11.2007, скарга ОСОБА_44 від 30.06.2011, характеристика ОСОБА_44 27.05.2011, характеристика ОСОБА_44 без дати, витяг регламенту Вищої ради юстиції та довідка про показники роботи судді ОСОБА_44 від 15.11.2007;
- протокол від 21.01.2015 огляду документів, отриманих у Вищий раді юстиції за результатами тимчасового доступу від 26.11.2014 (з характеристики ОСОБА_44 від 29.10.2007, заяви ОСОБА_44 від 06.02.2008, супровідного листа до Вищої ради юстиції від 21.11.2007, скарги ОСОБА_44 від 24.10.2007, додаткової скарги ОСОБА_44 від 09.11.2007, довідки про показники роботи судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 від 27.05.2011, інформації про підстави скасування та зміну вироків, рішень, ухвал і постанов за 10 місяців 2007 року від 15.11.2007, скарги ОСОБА_44 від 30.06.2011, характеристики ОСОБА_44 27.05.2011, характеристики ОСОБА_44 без дати, витяг регламенту Вищої ради юстиції та довідки про показники роботи судді ОСОБА_44 від 15.11.2007, вбачається наявність на них відтиску гербової печатки Тельманівського районного суду Донецької області та підписів від імені судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 );
- постанова від 21.01.2015 про визнання вказаних документів, отриманих у Вищий раді юстиції за результатами тимчасового доступу від 26.11.2014, речовими доказами;
- протокол тимчасового доступу від 09.12.2014 до документів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, згідно якого вилучено судові рішення за підписом від імені судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 , а також його пояснення, інформаційні матеріали, які містять відтиск гербової печатки Тельманівського районного суду Донецької області;
- протокол огляду від 21.01.2015 документів, отриманих у Вищий кваліфікаційній комісії суддів України за результатами тимчасового доступу від 09.12.2014 (з судових рішень за підписом від імені судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 , а також його пояснень, інформаційних матеріалів вбачається наявність на них відтиску гербової печатки та штампів Тельманівського районного суду Донецької області та підписів від імені судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 ;
- постанова від 21.01.2015 про визнання документів, отриманих у Вищий кваліфікаційній комісії суддів України за результатами тимчасового доступу від 09.12.2014, речовими доказами;
- висновок експерта від 25.12.2014 № 144 технічної та почеркознавчої експертизи документів, відповідно до якого підписи від імені ОСОБА_44 в листі Тельманівського районного суду Донецької області від 17.07.2014 № 1590/17вих. та ухвали від 17.07.2014 у справі № 246/796/14-а виконані однією особою, не ОСОБА_44 , а іншою особою, печатки та штампи у вказаних документах нанесені за допомогою кліше для високого способу друку, але не печаткою та штампом, які надані експерту як вільні зразки в якості порівняльного матеріалу;
- висновок експерта від 15.12.2014 № 158 почеркознавчої експертизи документів, відповідно до якого не вирішувалось питання про виконання ОСОБА_9 рукописного тексту в заяві від 21.11.2014, а підпис в середній частині на заяві від 21.11.2014 на ім`я генерального директора концерну РРТ ОСОБА_13 від заст. Генерального директора ОСОБА_9 , ймовірно виконаний ОСОБА_9 ;
- висновок комісії судово-медичних експертів № 169-2014/о від 02.01.2015 щодо наявності у ОСОБА_9 низки хронічних хвороб, їх лікування та можливості приймати участь у процесуальних діях. У дослідницькій частині висновку вказано з посиланням на протокол операції № 677, що 01.10.2014 ОСОБА_9 в час з 10 години 45 хвилин до 11 години 20 хвилин здійснена операція щодо ангіографії артерій, а о 11 годині 35 хвилин цього ж дня після операції оглядався лікарем;
- копії наказу № 28/0к від 25.06.2014, наказу № 31 від 22.01.2013, наказу № 10 від 22.01.2013, наказу № 203 від 24.04.2014, наказу № 433 від 30.09.2014, доповідної записки ОСОБА_15 від 29.09.2014, службова записка ОСОБА_46 від 01.10.2014, ухвали Тельманівського районного суду від 14.07.2014, накази, прийняті ОСОБА_9 29.09.2014, платіжних доручень, рахунків за електроенергію та листи, особової справа ОСОБА_9 , які надані стороні обвинувачення під час допиту потерпілого ОСОБА_14 01.10.2014, протокол огляду цих документів від 02.10.2014 та постанова від 02.10.2014 про визнання їх речовими доказами;
- диск для лазерних систем зчитування з написом: «Кур`єр 21.10.2014», наданий потерпілим ОСОБА_14 під час допиту 22.10.2014, з файлами з відеозаписів камер відеоспостереження обставин під Концерном РРТ на вул. Дорогожицькій, 10 в м. Києві 21.10.2014 доставки кур`єром ухвал Тельманівського районного суду Донецької області від 17.07.2014;
- протокол огляду від 23.01.2015 диску для лазерних систем зчитування з написом: «Кур`єр 21.10.2014», наданий потерпілим ОСОБА_14 під час допиту 22.10.2014 та постанова від 23.01.2015 про визнання цього диску речовим доказом;
- диск для лазерних систем зчитування, наданого потерпілим ОСОБА_47 під час допиту 30.09.2014 з файлом відеозапису вручення ОСОБА_9 ухвали Тельманівського районного суду Донецької області, а також наказу про призначення на посаду виконуючого обов`язків генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_9 ;
- протокол огляду від 30.09.2014 диску для лазерних систем зчитування, наданого потерпілим ОСОБА_47 під час допиту 30.09.2014 та постанова від 23.01.2015 про визнання цього диску речовим доказом;
- диск DVD-R «ТDK» з написом «Події під Концерном РРТ 29.09.2014 Відео Еспрессо ТВ А. Шевченко (підпис)», наданий потерпілим ОСОБА_20 під час допиту 30.10.2014 з відеозаписом обставин, які відбувалися 29.09.2014, а також протокол огляду цього диску від 30.10.2014, та постанова від 23.01.2015 про визнання даного диску речовим доказом;
- копії документів, наданих потерпілим ОСОБА_13 під час допиту 06.10.2014: листа СБУ Голові первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_48 від 22.09.2014 на № 30/1/4-11441, запитів генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_13 до ПАТ «ДПЕК Донецькобленерго» від 16.06.2014 № 3158/9-07, до ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» від 16.06.2014 № 3157/9-07;
- протокол огляду від 23.01.2015 копій згаданих документів, наданих потерпілим ОСОБА_13 під час допиту 06.10.2014, та постанова від 23.01.2015 про визнання цих копій документів речовим доказом;
- висновок судово-медичного експерта від 30.09.2014 № 2731, відповідно до якого у ОСОБА_20 виявлено подовжено-овальної форми синець передній поверхні грудної клітки, в проекції 5-6 ребер, між серединоключичною та переднє-пахвовою лініями (3,8х5,2(см)), який міг утворитися 29.09.2014, та за ступенем тяжкості до легкого тілесного ушкодження;
- копії документів, наданих 09.10.2014 під час допиту представником потерпілого підприємства Концерн РРТ ОСОБА_34 , а саме, листа професійної об`єднаної спілки працівників директорам філій Концерну РРТ від 28.04.2014 № 27/опо- 09 на 1 арк.; наказу №452 від 07.10.2014 на 1 арк.; постанови правління Концерну РРТ № 2 від 01.10.2014, листів ОСОБА_9 від 29.09.2014;
- протокол огляду від 04.12.2014 копій згаданих документів, наданих 09.10.2014 під час допиту представником потерпілого підприємства Концерн РРТ ОСОБА_34 , та постанова від 04.12.2014 про визнання цих копій документів речовим доказом;
- документів, наданих 13.10.2014 під час допиту представником потерпілого підприємства Концерн РРТ ОСОБА_34 , а саме: 1) лист від 29.09.2014 № 4722/1-04 за підписом ОСОБА_9 голові Держспецзв`язку ОСОБА_42 про відсторонення генерального директора Концерну РРТ від обов`язків; 2) лист від 29.09.2014 № 4721/1-07 за підписом ОСОБА_9 генеральному директору ПрАТ «МТС Україна» щодо відключення телефонних номерів; 3) лист від 29.09.2014 № 4718/1-08 за підписом ОСОБА_9 ГО «Тризуб Січ»; 4) наказ від 29.09.2014 № 441 за підписом ОСОБА_9 про відсторонення від виконання обов`язків генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_13 , першого заступника ОСОБА_26 та директора з розвитку ОСОБА_23 ; 5) наказ від 29.09.2014 № 440 за підписом ОСОБА_9 про тимчасове виконання обов`язків генерального директору Концерну РРТ; 6) копія (витяг) журналу реєстрації наказів Концерну РРТ; 7) наказ ОСОБА_9 від 12.03.2014 № 101 про визначення посад працівників; 8) копія наказу ОСОБА_13 № 295 від 26.06.2014 та додаток до нього на 10 арк.;
- протокол огляду від 14.11.2014 копій вказаних документів, наданих 13.10.2014 під час допиту представником потерпілого підприємства Концерн РРТ ОСОБА_34 , та постанова від 14.11.2014 про визнання цих копій документів речовим доказом;
- 2 диски (диск №1 та диск № 2), з вибірковими відеозаписами з камер відеоспостереження Концерну РРТ щодо подій, які відбувалися 29-30 вересня 2014, надані 14.10.2014 представником потерпілого підприємства Концерн РРТ ОСОБА_34 ;
- протокол огляду від 14.11.2014 диску №1 та диску № 2, наданих представником потерпілого підприємства Концерн РРТ ОСОБА_34 , та постанова від 14.11.2014 про визнання цих копій документів речовим доказом;
- копії документів, наданих 02.12.2014 під час допиту представником потерпілого підприємства Концерн РРТ ОСОБА_34 , а саме: 1) статуту Концерну РРТ станом на 2014 рік; 2) наказу від 19.05.2014 № 218 про розподіл обов`язків між керівництвом Концерну РРТ; 3) таблиці посад Концерну РРТ, затвердженої наказом від 18.06.2014 № 282; 4) наказу від 06.09.2013 № 412 про затвердження посад керівників;
- протокол огляду від 23.01.2015 копій документів, наданих 02.12.2014 під час допиту представником потерпілого підприємства Концерн РРТ ОСОБА_34 , та постанова від 23.01.2015 про визнання цих копій документів речовим доказом;
- супровідний лист СБУ № 30/1/4 - 11425 від 29.09.2014 до рапорту про кримінальне правопорушення та лист ДП «Інформаційні судові системи»;
- рапорт оперуповноваженого СБ України ОСОБА_49 про кримінальне правопорушення від 29.09.2014, що 29.09.2014 заступник генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення ОСОБА_9 прибув на територію Концерну, з використанням ухвали суду щодо відсторонення генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_13 від займаної посади, на своєму робочому місці, ОСОБА_9 надав низку розпоряджень (підписав відповідні документи), які мав право підписувати лише керівник підприємства. Перевіркою встановлено, що ухвала судді Тельманівського районного суду Донецької області ОСОБА_44 від 14.07.2014 за справою №246/796/14-а, на яку посилався ОСОБА_9 , не зареєстрована в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, а тому в його діях наявні ознаки складу кримінальних правопорушень;
- лист ДП «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України з додатком, що станом на 29.09.2014 судових рішень Тельманівського районного суду Донецької області по судовій справі №246/796/14-а в Реєстрі не виявлено. У центральній базі даних автоматизованої системи документообігу загальних судів судової справи Тельманівського районного суду Донецької області №246/796/14-а не виявлено, штрих-код *536*510989*1*1 належить постанові Тельманівського районного суду Донецької області від 30.05.2013 по судовій справі №246/209/13-к, суддя ОСОБА_44 , яка додається до листа. Також вказується, що згідно з розпорядженням про визначення територіальної підсудності справ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 2710/38-14, територіальну підсудність справ Тельманівського районного суду Донецької області визначено Приморському районному суду Запорізької області;
- протокол огляду від 02.10.2014 указаних документів та постанова від 02.10.2014 про визнання цих документів речовим доказом;
- копія листа Державної судової адміністрації України від 30.09.2014 №15-4585/14, в якому міститься відомості, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень станом на 30.09.2014 судових рішень Тельманівського районного суду Донецької області по судовій справі №246/796/14-а не виявлено, як і відсутні дані у центральній базі даних автоматизованої системи документообігу загальних судів судової справи Тельманівського районного суду Донецької області № 246/796/14-а. Також наданий перелік ухвал судді ОСОБА_44 , постановлених після 01.07.2014;
- протокол огляду від 24.01.2015 копії листа Державної судової адміністрації України від 30.09.2014 №15-4585/14 та постанова від 24.01.2015 про визнання копій цього документа речовим доказом;
- копії матеріали перевірки звернення народного депутату ОСОБА_50 , результати якої викладені у довідці оперуповноваженого СБ України ОСОБА_51 від 25.08.2014 (під час перевірки не отримано підтверджуючих матеріалів щодо нанесення ОСОБА_13 збитків Концерну РРТ, фінансування керівництвом Концерну РРТ трансляції заборонених російських каналів на території Донецької та Луганської областей, незаконного проникнення до службового приміщення бухгалтерського відділу Концерну РРТ невідомих осіб, спроб знищити документацію та незаконності притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих співробітників Концерну РРТ);
- протокол огляду від 24.01.2015 матеріалів перевірки можливої протиправної діяльності керівництва Концерну РРТ на 167 арк. та постанова від 24.01.2015 про визнання копій цих матеріалів речовим доказом;
- лист заступника голови Державної судової адміністрації від 24.10.2014 за № 15-4885/14 з інформацією, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень станом на 30.09.2014 судових рішень Тельманівського районного суду Донецької області по судовій справі №246/796/14-а не виявлено, як і відсутні дані у центральній базі даних автоматизованої системи документообігу загальних судів судової справи Тельманівського районного суду Донецької області № 246/796/14-а, штрих-код *536*510989*1*1 належить постанові Тельманівського районного суду Донецької області від 30.05.2013 по судовій справі №246/209/13-к, суддя ОСОБА_44 ;
- постанова від 24.01.2015 про визнання листа з Державної судової адміністрації України від 21.10.2014 № 15-4885/14 речовим доказом;
- лист ДП «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України від 22.10.2014 № 2754/14 з інформацією про відсутність судової справи №246/796/14-а та судових рішень у ній;
- протокол огляду від 24.01.2015 листа ДП «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України від 22.10.2014 № 2754/14, та постанова від 24.01.2015 про визнання цього листа речовим доказом;
- лист ДП «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України від 12.11.2014 № 3566/14 з відомостями, що штрих-код *536*510989*1*1 належить постанові Тельманівського районного суду Донецької області від 30.05.2013 по судовій справі №246/209/13-к, суддя ОСОБА_44 ;
- протокол огляду від 24.01.2015 листа ДП «Інформаційні судові системи» Державної судової адміністрації України від 12.11.2014 № 3566/14, та постанова від 24.01.2015 про визнання цього листа речовим доказом;
- лист Приморського районного сулу Запорізької області від 16.10.2014 № 1.40/1504/14 про відсутність у даному суді відомостей щодо справи № 246/796/14-а та ухвалених у ній рішень;
- протокол огляду від 24.01.2015 листа та постанова від 24.01.2015 про визнання цього листа речовим доказом;
- лист ТОВ «Експрес майл» від 22.10.2014 № 340 - K щодо отримання 21.10.2014 поштового відправлення ОСОБА_52 за накладною № 5747930 від відправника ОСОБА_53 з м. Донецька та їх контактних мобільних телефонів;
- поштовий конверт, адресований Тельманівському районному суду Донецької області з довідкою про його не вручення;
- протокол огляду від 24.01.2015 довідки та поштового конверту, адресованого Тельманівському районному суду Донецької області, та постанова від 24.01.2015 про визнання цього конверту з довідкою речовими доказами;
- копії платіжних документів Концерну РРТ за електроенергію на рахунки ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»;
- протокол огляду від 24.01.2015 платіжних документів Концерну РРТ та постанова від 24.01.2015 про визнання цих платіжних документів речовими доказами;
- акт передачі жорсткого диску Seagate Модель ST3250310AS, серійний номер s/n: 9RY01SJS, ємністю 250 Gb, на якому знаходяться файли, записані з камер відеоспостереження Концерну РРТ за період 29-30.09.2014;
- протокол огляду від 23.10.2014 жорсткого диску Seagate Модель ST3250310AS серійний номер s/n: 9RY01SJS ємністю 250 Gb, та постанова від 24.01.2015 про визнання цього диску речовим доказом;
- копії договору № 1510В від 15.10.2016 та акту здачі-прийомки виконаних робіт від 22.10.2014; згідно вказаного договору по ремонту 2 електрозамків вхідних дверей КПП Концерну РРТ на загальну вартість 960 грн., які були пошкоджені внаслідок подій 29.09.2014;
- протокол огляду від 24.01.2015 копії договору № 1510В від 15.10.2016 та акту здачі-прийомки від 22.10.2014 згідно вказаного договору, та постанова від 24.01.2015 про визнання цих документів речовими доказами;
- роздруківка з камер відеоспостереження стосовно подій, які відбувались в серверній кімнаті Концерну РРТ 29.09.2014;
- протокол огляду від 24.01.2015 роздруківки з камер відеоспостереження стосовно подій, які відбувались в серверній кімнаті Концерну РРТ 29.09.2014, та постанова від 24.01.2015 про визнання цього диску речовим доказом;
- протокол слідчого експерименту від 26.11.2014 за участю свідка ОСОБА_25 , під час якого він вказав на пошкоджені двері Концерну РРТ 29.09.2014, міжповерхові двері в адміністративній будівлі Концерну. Також під час слідчого експерименту ОСОБА_25 вказав на серверну, де 29.09.2014 за вказівкою ОСОБА_9 було відключено мережу;
- протокол огляду від 14.10.2014 електронного журналу обліку вхідної кореспонденції за період з 01.07.2014 по день огляду. Під час огляду встановлено, що за цей час згідно вказаного журналу ухвала Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 за позовом ОСОБА_45 зареєстрована лише одного разу 29.09.2014 року під вхідним номером 3102/03. Як пояснили під час огляду учасники слідчої дії 29.09.2014 для реєстрації копію вказаної ухвали надав ОСОБА_9 , до протоколу долучені копія ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 з вхідним номером та датою реєстрації на 1 арк. та роздруківка сторінки з електронного журналу обліку вхідної кореспонденції Концерну РРТ на 1 арк.;
- постановою від 24.01.2015 копія ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 з вхідним номером та датою реєстрації, та роздруківка сторінки з електронного журналу обліку вхідної кореспонденції Концерну РРТ визнані речовими доказами;
- роздруківка з Єдиного реєстру виконавчих проваджень про відсутність виконавчих проваджень за виконавчим документом №246/796/14-а, виданим 14.07.2014;
- протокол огляду від 24.01.2015 роздруківки з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, та постанова від 24.01.2015 про визнання роздруківки речовим доказом;
- роздруківки з Єдиного реєстру виконавчих проваджень про відсутність виконавчих проваджень за виконавчим документом №246/796/14-а, виданим 17.07.2014, та за прізвищем ОСОБА_54 ;
- протокол огляду 17.10.2014 службового кабінету ОСОБА_9 , під час якого на робочому столі вилучено копії ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 у 3-х примірниках та наказів ОСОБА_9 від 29.09.2014 №№ 440, 442, 444;
- протокол огляду від 24.01.2015 вилучених під час огляду кабінету ОСОБА_9 17.10.2014 документів, які постановою від 24.01.2015 визнані речовими доказами;
- протокол затримання ОСОБА_9 від 30.09.2014 згідно якого він затриманий о 13 годині 30 хвилин цього ж дня у м. Києву по вул. Герцена, 9 у присутності своїх захисників за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
- копія акту перевірки за зверненням ОСОБА_55 про порушення законодавства про працю в Концерні РРТ, яка проводилась з 29.09.2014 по 21.10.2014 комісією Федерації професійних спілок України. З акту вбачається, що влітку 2014 року звернення ОСОБА_55 не отримувалися та не реєструвалися в діловодстві підприємства, а ті, що передавалися на розгляд Керівництву РРТ, залишалися без вирішення, а також про нерозслідування можливого факту застосування насильства до заявниці на робочому місці 15.08.2014;
- копія розпорядження голови облдержадміністрації керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 10.06.2015 № 233 «Про незадовільну роботу Луганської філії Концерну РРТ за захист інформаційної безпеки Луганської області», з якого вбачається про неодноразові звернення з приводу співпраці Луганської філії Концерну РРТ з представниками так званої «ЛНР» та забезпечення мовлення 16 аналогових та 27 цифрових програм з антиукраїнською пропагандою, 4 - сепаратистського змісту та отримання заробітної плати від української влади, у зв`язку з чим прийняте рішення про відключення окремих ретранслюючих станцій від електроживлення, переміщення працівників на територію підконтрольну владі України та інформування про це правоохоронні органи та Кабінет міністрів України;
- акт від 16.02.2015 службового розслідування щодо неналежного виконання службових обов`язків генеральним директором Концерн РРТ ОСОБА_13 з питань діяльності філій Концерну РРТ на території проведення антитерористичної операції, яке проведено уповноваженою комісією, утвореною Національним агентством України з питань державної служби на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 06.02.2015 №483.6/0/1-15(33). Відповідно до висновків Комісії, функціонування Луганської та Донецької філій Концерну РРТ на тимчасово непідконтрольних територіях здійснювалося всупереч вимогам рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Про затвердження Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» та з порушеннями вимог чинного законодавства України (здійснення телерадіотрансляції поза межами виданих ліцензій). Фінансування діяльності Луганської та Донецької філій Концерну РРТ в частині витрат на електроенергію та здійснення ремонтних робіт здійснювалося відповідно до вимог чинного законодавства України. Разом з цим, фінансування видатків на оплату праці здійснювалося з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 «Про затвердження Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей». Комісією встановлено факт не проведення генеральним директором Концерну РРТ службової перевірки діяльності директора Луганської філії Концерну РРТ ОСОБА_56 щодо його причетності до незаконного втручання в роботу телерадіопередавального обладнання Луганської філії Концерну РРТ, та не повідомлено про даний факт правоохоронні органи;
- копія рішення Солом`янського районного суду міста Києва по справі № 760/15431/14-ц від 11.12.2014 про задоволення позову ОСОБА_57 щодо поновлення на посаді заступника головного бухгалтера Концерну РРТ з моменту звільнення з 27.07.2014 та стягнення з Концерну РРТ 83366,05 грн. за час вимушеного прогулу, моральну шкоду за незаконне звільнення у сумі 1000,00 грн.;
- копія ухвали Апеляційного суду міста Києва від 05.02.2015 по справі 760/15431/14-ц, якою залишено в законній силі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11.12.2014;
- копія рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.01.2016 про задоволення апеляційної скарги Концерну РРТ частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києві від 30.09.2015 змінено в частині правового обґрунтування, в іншій частині щодо поновлення на роботі ОСОБА_58 з моменту звільнення, скасування наказу Концерну РРТ про її звільнення та стягнення на її користь 83666,18 грн., залишено без змін;
- копія рішення Апеляційного суду Київської області по справі № 2/359/451/15 від 12.08.2015, яким апеляційну скаргу ОСОБА_59 задоволено частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області скасовано частково. Скасовано наказ Концерну РРТ про звільнення ОСОБА_59 , поновлено на посаді та стягнуто на користь ОСОБА_59 78 250,90 грн.;
- копія рішення Святошинського районного суд міста Києва по справі № 759/21555/144 від 23.10.2015, яким позов ОСОБА_60 до Концерну РРТ задоволено частково, визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено на роботі та стягнуто кошти 73460,48 грн.;
- копія рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №359/12669/14-ц від 25.02.2015, яким позов ОСОБА_18 до Концерну РРТ задоволено частково, визнано незаконним наказ про звільнення, поновлено на роботі та стягнуто кошти 63618,00 грн.;
- копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.07.2015, якою поновлено Концерну РРТ строк на касаційне оскарження та відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 761/38566/14-ц. Відповідно до цієї ухвали рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.04.2015 та Київського апеляційного суду від 10.06.2015 про скасування наказу Концерну РРТ про звільнення ОСОБА_61 , поновлення його на роботі та стягнення на його користь 24751,09 грн., залишені без змін;
- постанова прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_62 від 28.04.2015 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 ;
- лист заступника начальника ГСУ МВС від 17.09.2014 № 13/3/1-18286, адресований заступникові голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 , про доручення проведення за його зверненням перевірки припинення трансляції російськомовних телеканалів на території східних областей України та з інших питань;
- лист начальника відділу ГСУ МВС від 10.09.2014 № 13/2/1-17690, адресований ОСОБА_63 , щодо активізації досудового розслідування кримінального провадження №0005849 за частиною 3 ст. 191 КК України та взяття ГСУ на контроль;
- лист Апарату РНБОУ від 05.09.2014 № 1481/9-9-1, адресований голові Об`єднаної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_64 про направлення звернення за належністю до Держслужби спецзв`язку;
- лист ГУ СБУ по боротьбі із корупцією та організованою злочинністю від 04.09.2014 № 14/1/4-7673, адресований заступникові голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 , щодо невстановлення наявності правопорушень віднесених до компетенції СБУ;
- лист Державної Інспекції України з питань праці від 01.09.2014 № 26/05-09/1633, адресований заступникові голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 , про відсутність у довідці СБУ посилань на порушення законодавства про працю посадовими особами Концерну РРТ;
- лист прокуратури міста Києва від 01.08.2014 № 07/1/1-235-14 про направлення довідки, складеної СБУ за результатами перевірки звернення заступника голови Об`єднаної профспілкової організації Концерну РРТ щодо можливих неправомірних дій генерального директора закладу ОСОБА_13 та з інших питань;
- лист ГУ МВС по боротьбі з організованою злочинністю у місті Києві від 28.08.2014 № 3/10-4342, адресований заступникові голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 , про направлення його звернення для приєднання до матеріалів кримінального провадження №0005849 від 08.06.2014;
- лист Національної Ради з питань телебачення і радіомовлення від 22.07.2014 № 16/1219, адресований заступникові голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 , про не віднесення деяких питань листа Первинної профспілкової організації дирекції Концерну РРТ від 14.07.2014 № 25 до повноважень регуляторного органу;
- лист Адміністрації Державної служби спецзв`язку та захисту інформації України від 18.07.2014 № 16/02-196, адресований Первинній профспілковій організації Концерну РРТ, щодо припинення трансляції російськомовних телеканалів на території східних областей України, законності призначення на посаду гендиректора Концерну РРТ ОСОБА_13 та з інших питань;
- лист заступника прокурора міста Києва від 18.07.2014 № 03/1/1-235-14, адресований заступникові голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 , щодо відсутності повноважень у органів прокуратури міста Києва по перевірки законності призначення ОСОБА_13 та з інших питань;
- лист Начальника Шевченківського РУ ГУМВС України у місті Києві від 10.07.2014 № 59/вх 1337, адресований голові Об`єднаної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_64 , про розгляд заяви щодо можливих неправомірних дій посадових осіб Концерну РРТ та її приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0005849 від 08.06.2014;
- лист СБУ Департаменту захисту національної державності від 02.07.2014 № 5/4/1-24483, адресований заступникові голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 , щодо перевірки звернення Об`єднаної профспілкової організації Концерну РРТ про зловживання службовим становищем керівництвом Концерну РРТ в рамках кримінального провадження № 0000188 від 09.05.2014, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 113 КК України;
- лист ГСУ СБУ від 07.06.2014 № 6-КО-773/2, адресований ОСОБА_63 , про направлення колективної заяви від 06.06.2014 до СВ до ГУ СБУ у місті Києві та у Київській області;
- лист департаменту контррозвідувального захисту інтересів у сфері інформбезпеки СБУ від 01.07.2014 № 30/1/4-КО-37-37, адресований заступникові голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 , про направлення матеріали перевірки щодо можливих неправомірних рішень з боку генерального директора Концерну РРТ ОСОБА_13 за належністю до Генпрокуратури;
- повідомлення про злочин за ст. 170, 260 КК України від ОСОБА_63 до Шевченківського РУ ГУМВС у місті Києві від 14.12.2014;
- заява з копіями Первинної Профспілкової організації Концерну РРТ № 2 від 03.06.2014 до СБУ, Генпрокурора, Голови Держінспекції з питань праці про внесення в ЄРДР інформації за фактом умисного перешкоджання виконанню діяльності профспілкової організації;
- заява Первинної Профспілкової організації Концерну РРТ № 011/28 від 02.06.2014 до Прем`єр міністра України, Генпрокурора, Голові СБУ щодо незаконного призначення ОСОБА_13 ;
- лист з копіями Первинної Профспілкової організації Концерну РРТ № 0110/28 від 30.05.2014 до Прем`єр міністра України, в.о. Генпрокурора, Голові СБУ щодо незаконного призначення ОСОБА_13 та опрацювання неуповноваженими особами бухгалтерської документації на території Концерну РРТ, здійснення заходів на виведення Концерну РРТ з управління державних органів;
- копія колективного повідомлення про злочин № 1326 від 12 травня 2014 до СБУ, Генпрокуратури, Шевченківського РВ ГУ МВС про сторонніх осіб на території Концерну РРТ;
- повідомлення заступника голови Первинної профспілкової організації ОСОБА_65 про злочин від 16.07.2014 № 28 до Шевченківського РУ ГУ МВС у місті Києві щодо фактів порушення законодавства при проведенні закупівель та спричинення шкоди Концерну РРТ на сум 558584,29 грн.;
- повідомлення про злочин Первинної профспілкової організації Концерну РРТ від 06.06.2014 № 3 до Прем`єр міністра України, в.о. Генпрокурора, Голови СБУ від голови та заступника голови Первинної Профспілкової організації Концерну РРТ щодо фактів трансляції російських каналів на території Луганської та Донецької областей за сприяння керівництва Концерну РРТ;
- скарга від 14.07.2014 № 24 заступника голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 до голови Держпраці на дії керівництва Концерну РРТ щодо порушення трудових прав працівників підприємства та утиску профспілкової організації Концерну РРТ;
- лист заступника голови Первинної профспілкової організації Концерну РРТ ОСОБА_63 від 14.07.2014 № 25 до голови Нацради з питань телебачення та радіомовлення щодо перевірки дій гендиректора Концерну РРТ щодо ретрансляції російських каналів на території Луганської та Донецької областей;
- лист прокуратури міста Києві від 17.09.2015 № 87/1-8-15 адвокату ОСОБА_10 щодо розгляду клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадження №0001630 від 26.11.2014;
- заява ОСОБА_9 від 07.10.2014 до Генеральної прокуратури щодо його незаконного затримання у кримінальному проваджені № 0010493;
- лист № 54/ЄО 30318 начальника РУ ГУМВС у місті Києві до ОСОБА_66 про розгляд заяви про вчинення кримінального правопорушення стосовно її сина;
- лист Генпрокуратури № 06/1-12014В-14 ОСОБА_10 про направлення звернення за належністю до прокуратури міста Києва (щодо розслідування кримінального провадження №0001630 від 26.11.2014);
- лист Генпрокуратури від 17.10.2014 ОСОБА_9 про відсутність підстав про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо його затримання;
- лист Генпрокуратури від 23.10.2014 ОСОБА_10 про розгляд заяви в інтересах ОСОБА_9 щодо його затримання;
- лист Генпрокуратури від 26.08.2015 № 04/2//5-3257-14 ОСОБА_10 про визначення групи прокурорів та відсутності підстав заміни прокурора;
- повідомлення Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2015 № 757/30498//15-к про розгляд провадження про відвід прокурора Генеральної прокуратури ОСОБА_62 ;
- лист Генеральної прокуратури від 05.10.2015 № 04/2/6-3257-14 про розгляд клопотання про відвід прокурора ОСОБА_62 та створення нової групи прокурорів;
- лист Генеральної прокуратури від 26.08.2015 № 04/215-3257-14 про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 ;
- лист Генеральної прокуратури від 24.02.2015 № 04/2/6-3257-14 про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 ;
- лист Генеральної прокуратури від 04.03.2015 № 04/2/6-3257-14 про направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_9 до Шевченківського районного суду міста Києва;
- постанова від 26.08.2015 про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 ;
- ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.11.2014 по справі № 757/301108/14-к про задоволення скарги адвоката щодо невнесення відомостей до ЄРДР за скаргою від 07.10.2014;
- ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 27.09.2017 про скасування постанови про закриття кримінального провадження №0001630 від 26.11.2014;
- ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.09.2016 по справі № 757/13572/16-к про скасування постанови про закриття кримінального провадження №000163052;
- ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.09.2015 по справі № 757/30498/15-к про задоволення скарги адвоката про відвід прокурора ОСОБА_62 у кримінальному провадженні № 0010493;
- ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.02.2015 по справі № 757/3721/15-к щодо задоволення заяви адвоката про відвід слідчого ОСОБА_67 у кримінальному провадженні № 0010493;
- ухвала Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 13.03.2017, якою залишено без змін рішення Бориспільського міськрайсуду Київської області від 16.12.2016 у справі 359/10611/15-ц про задоволення позову та визнання протиправним і скасовано наказ генерального директора Концерну РРТ від 12 серпня 2014 року № 378 «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення»;
- публікацію в газеті Громадська Рада № 2 (55) від грудня 2015 про конфлікт між трудовим колективом та керівництвом Концерну РРТ.
Між тим, указаними доказами не доводиться наявність у діях обвинуваченого складів інкримінованих йому злочинів.
Так, посилання прокурора щодо допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону, є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Навпаки, суд першої інстанції, керуючись законом, всебічно, повно та неупереджено дослідив наявні у справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено належними, достатніми та допустимими доказами винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206 (в редакції станом на вересень 2014), ч.4 ст.358 КК України. Дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що не доведено поза розумним сумнівом згаданими доказами, що обвинувачений ОСОБА_9 за викладених в обвинувальному акті обставин, діючи з прямим умислом, своїми умисними діями, які виразилися у протидії законній господарській діяльності, тобто у протиправній вимозі обмежити зайняття господарською діяльністю, обмеженні законних прав та інтересів того, хто займається господарською діяльністю, поєднаних із погрозою насильством над потерпілими, та застосуванні насильства, що не с небезпечним для життя і здоров`я, пошкодженням та знищенням манна за відсутністю ознак вимагання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, службовою особою з використанням службового становища, з використанням завідомо підробленого документа, вчинив протидію законній господарській діяльності Концерну РРТ, та використання завідомо неправдивого документу, в тому числі і у частині умислу на вчинення цих зхлочинів, а тому за цим обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206 КК України (в редакції станом на вересень 2014 року) та ч. 4 ст. 358 КК України суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність виправдання та ухвалення щодо нього виправдувальний вирок з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що в діяннях обвинуваченого ОСОБА_9 є склад зазначених кримінальних правопорушень.
Доводи прокурора про те, що викладені у вироку суду висновки не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема, те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, а окремі висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності є безпідставними, оскільки судом першої інстанції досліджено та оцінено всі надані стороною обвинувачення докази з дотриманням положень ст.94 КПК України, усі висновки суду підтверджуються доказами, яким дана належна оцінка.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 , будучи заступником генерального директора Концерну РРТ був наділений організаційно-розпорядчими повноваженнями та являвся службовою особою. 29.09.2014 у денний час ОСОБА_9 зачитав працівникам Концерну РРТ рішення Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014, до якого внесені відомості щодо заборони вчиняти певні дії генеральному директору Концерну РРТ ОСОБА_13 , та у зв`язку з цим прийняв рішення про тимчасове виконання обов`язків генерального директора Концерну РРТ. На виконання цього 29.09.2014 ОСОБА_9 власноруч підписав накази по підприємству, а саме: № 440 «Про тимчасове виконання обов`язків генерального директора Концерну РРТ», № 441 «Про відсторонення від виконання обов`язків», № 442 «Про скасування наказу Концерну РРТ від 22.09.2014 № 425», № 443 «Про внесення змін до наказу Концерну РРТ «Про посилення перепускного режиму в Концерні РРТ» № 451 «Про введення в дію печатки», № 445 «Про скасування наказу № 62/ок від 27.06.2014», № 446 «Про скасування наказів Концерну РРТ від 19.05.2014 № 218 та від 26.06.2014 № 295», № 447 «Про службове розслідування», № 448 «Про скасування наказу Концерну РРТ від 12.08.2014 № 378», №449 «Про затвердження складу комітету з конкурсних торгів Концерну РРТ», № 450 «Про скасування печатки», які були зареєстровані в журналі обліку наказів Концерну РРТ.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сторона обвинувачення не надала доказів на підтвердження того, що наведені дії ОСОБА_9 вчинені ним за попередньою змовою з невстановленими особами. Посилання прокурора на те, що ОСОБА_9 очолював протестувальників, тобто був (в розумінні ст. 27 КК України) організатором мітингу за своїм змістом є припущенням щодо цих обставин, які не підтверджуються зібраними у справі доказами.
Усі допитані потерпілі та свідки у справі під час судового розгляду стверджували, що не були безпосередніми очевидцями, що саме ОСОБА_9 керував 29.09.2014 діями мітингувальників, давав будь-які вказівки тощо. Потерпілі та свідки в суді під час дачі показань вказували, що ОСОБА_9 спілкувався з приводу своїх дій з такими працівниками Концерну РРТ як Помазанова, Босий, Білоножко, Стащук, Двойленко, тощо. Ці особи, з якими ОСОБА_9 29.09.2014 спілкувався встановлені були ще на стадії досудового розслідування, та як свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування з ними проводились слідчі дії, однак будь-яка кримінальна-правова оцінка їх діям не була надана, а тому посилання в обвинуваченні на дії ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб є надуманим припущенням. Також наданими доказами сторона обвинувачення не підтверджується те. що дії ОСОБА_9 29.09.2014 вчинені ним з метою протидії законній господарській діяльності Концерну РРТ. Як під час судового засідання в сді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 пояснював, що його дії 29.09.2014 обумовлені володінням інформацією про безпідставні, на його думку, виплати генеральним директором Концерну РРТ ОСОБА_13 за електроенергію та заробітної плати на філії Концерну РРТ Донецької та Луганської областей, які на той час вже були підконтрольні незаконним військовим формуванням та фактично за ці гроші здійснювали трансляцію матеріалів російської пропаганди, що шкодило національним інтересам. Також, як вказав в суді ОСОБА_9 , ОСОБА_13 приймались необґрунтовані рішення щодо звільнення працівників, які виявляли факти вказаних виплат на філії Концерну РРТ Донецької та Луганської областей та були ініціаторами скарг, що у подальшому призвело до значних відшкодувань незаконно звільненим працівникам та відповідно спричинення діями ОСОБА_13 шкоди Концерну РРТ. Дані показання ОСОБА_9 узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_38 та ОСОБА_37 , документами чисельних звернень та скарг профспілкової організації з цього приводу до правоохоронних та владних органів, актом службового розслідування від 16.02.2015, яке проведено уповноваженою комісією, утвореною Національним агентством України з питань державної служби на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 06.02.2015 №483.6/0/1-15(33). Мотивація дій ОСОБА_9 29.09.2014 в частині намірів забезпечення інтересів підприємства (Концерну РРТ) відповідним чином підтверджується висновками ухвали апеляційного суду Київської області від 13.03.2017, якою залишено без змін рішення Бориспільського міськрайсуду Київської області від 16.12.2016 у справі 359/10611/15-ц про задоволення позову та визнання протиправним і скасовано наказ генерального директора Концерну РРТ від 12 серпня 2014 року № 378 «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення», а також іншими судовими рішеннями про поновлення на роботі звільнених працівників та стягнення з Концерну РРТ значних виплат за вимушений прогул.
Крім того, в ході судового розгляду так і в суді апеляційної інстанції не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_9 і в тій частині, що невстановлені особи саме за вказівкою ОСОБА_9 , застосували погрози та насильство до працівників Концерну РРТ, які перешкоджали фізичному захопленню підприємства, що виразилося у погрозах насильства та у застосуванні насильства стосовно потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 . Зазначені потерпілі під час допитів в суді першої інстанції заперечували безпосередню участь ОСОБА_9 до застосування фізичного насильства стосовно них. Не підтвердили потерпілі, як і інші свідки, обставин надання саме ОСОБА_9 вказівок про застосування насильства та висловлення погроз. Показання потерпілих, як і окремих свідків, про керування мітингувальниками ОСОБА_9 з огляду на зовнішню узгодженість дій, є їх оціночними судженнями та не може бути покладено в основу прийняття рішення судом. Інших безспірних доказів надання вказівок ОСОБА_9 про застосування насильства до потерпілих, як і організацію акції протесту 29.09.2014 під Концерном РРТ, стороною обвинувачення не надано. Із показань в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_13 вбачається, що насильство до нього було застосоване вже після повернення його з наради з Кабінету Міністрів, тобто після висловлення позиції обвинуваченим ОСОБА_9 щодо необхідності виконати ухвалу суду, та в той час, коли на підприємстві за викликом потерпілого знаходились працівники правоохоронних органів.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обвинувачення ОСОБА_9 є недоведеним і в частині того, що у результаті протиправних дій ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, було пошкоджене та знищене майно підприємства, а саме дві електро-механічні защілки дверей будівлі контрольно-пропускного пункту Концерну РРТ з боку вулиці Дорогожицької в м. Києві, а також двері першого поверху адміністративної будівлі Концерну РРТ.
Так, відповідно до показань свідка ОСОБА_35 , який 29.09.2014 виконував обов`язки чергового начальника охорони Концерну РРТ який не вказав на здійснення ОСОБА_9 протиправних дій, пов`язаних із пошкодженням та знищенням майна підприємства. Крім того, не встановлено безпосередньої причетності обвинуваченого ОСОБА_9 до пошкодження та знищення майна Концерну РРТ також і за результатами дослідження відеозаписів та показань інших свідків і потерпілих. Більше того, Концерн РРТ 28.05.2019 відмовився від позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки згідно даних та документів первинного бухгалтерського обліку Концерну РРТ, ОСОБА_9 не завдано матеріальної шкоди підприємству, у тому числі 29.09.2014, відповідно така шкода не обліковується (відсутня) на балансі Концерну РРТ, також матеріальної шкоди 29.09.2014 не завдано і іншими особами, відповідні записи в первинному бухгалтерському обліку підприємства відсутні, наслідком чого стало закриття судом 03.07.2019 провадження за вказаним цивільним позовом Концерну РРТ до обвинуваченого ОСОБА_9 .
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про неправильність висновків суду першої інстанції , а саме, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 вчиняв дії з протидії законній господарській діяльності Концерну РРТ за попередньою змовою з невстановленими слідством особами. .
Також, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи про неправильність висновку суду першої інстанції при виправдання ОСОБА_9 за ч.4 ст.358 КК України про відсутність правових підстав для ствердження про доведеність обізнаності ОСОБА_9 про завідомо неправдивість ухвали, а також наявність умислу для використання завідомо підробленого документа, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які останні давали під час судового розгляду та з показань яких вбачається, що перевіривши Єдиний державний реєстр судових рішень свідки встановили відсутність у вказаному реєстрі ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014 року
Так, обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції пояснював, що ухвала мала всі необхідні реквізити та печатку, зовні не викликала сумніву в її достовірності. За його показаннями він ухвалу отримав зранку 29.09.2014 від ОСОБА_18 . Останній підтвердив суду даний факт. Як зазначив ОСОБА_9 , з огляду на протиправну, як на його думку, діяльність ОСОБА_13 він відразу її довів до відома останнього, не маючи жодного сумніву в достовірності ухвали. Як пояснювали свідки та потерпілі, вказана ухвала мала всі необхідні реквізити та печатки як для судового рішення, тобто зовні не викликала сумніву в її достовірності. Її нібито недійсність виявлена лише фактом відсутності в Єдиному державному реєстрі судових рішень та належності її реквізитів (номер справи, штрих-код) іншому судовому рішенні.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновк, про відсутність правових підстав для ствердження про доведеність обізнаності ОСОБА_9 про завідому неправдивість цієї ухвали, а відповідно про наявність умислу на використання завідомо підробленого документу. Сторона обвинувачення не здобула та не надала суду першої інстанції та апеляційної, згідно правил, визначених ч. 3 ст. 99 КПК України, оригінал ухвали Тельманівського районного суду Донецької області від 14.07.2014, а відтак суд не має об`єктивної можливості оцінити її зміст на предмет його достовірності, наявності печатки та належних підписів тощо.
Об`єктивна сторона злочину насамперед полягає у протиправній вимозі вчинення або невчинення дій, зазначених в диспозиції ст. 206 КК України (в редакції станом на вересень 2014 року). Протиправна вимога як ознака об`єктивної сторони цього злочину є викладеною в рішучій формі пропозицією: припинити займатися господарською діяльністю; обмежити господарську діяльність; укласти угоду, виконання якої може заподіяти матеріальну шкоду або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю; не виконувати укладеної угоди, якщо таке невиконання може заподіяти матеріальну шкоду або обмежити законні права або інтереси того, хто займається господарською діяльністю.
Основним безпосереднім об`єктом злочину є встановлений порядок здійснення господарської діяльності, а також право громадян на свободу підприємницької діяльності. Додатковим обов`язковим об`єктом є психічна недоторканність особи.
Згідно обвинувачення, інкриміновані ОСОБА_9 дії не стосуються обмеження господарської діяльності Концерну РРТ, будь-яких вимог щодо господарської діяльності Концерну РРТ він не висловлював, такі дії не вказані в обвинувальному акті. Судовим розглядом не встановлено, що дії ОСОБА_9 вплинули діяльність Концерну РРТ, предмет якої визначений в Статуті підприємства. Доказів про припинення або зниження надання послуг з трансляції телерадіомовлення суду не надано.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 206 КК України (в редакції станом на вересень 2014 року), є спосіб вчинення злочину, який може виражатися в: 1) погрозі застосування насильства, пошкодження чи знищення майна (ч. 1); 2) застосуванні насильства (ч. 2 чи ч. 3); 3) пошкодженні або знищенні майна (ч. 2 ст. 206).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурором не надано жодного доказу, що під час оголошення ухвали суду та висловлення вимоги її виконати, а також під час видання наказів ОСОБА_9 погрожував насильством та знищенням, пошкодженням майна або вчиняв таке насильство, знищення та пошкодження майна. Не заявляв про це під час допиту потерпілий ОСОБА_13 та його перший заступник за посадою у Концерні РРТ - свідок ОСОБА_26 . Крім того, викладення (опис) прокурором в обвинувальному акті обставин насильства стосовно потерпілих та пошкодження майна підприємства (а не потерпілих) не пов`язується з інкримінованими діями ОСОБА_9 , пов`язаними з оголошенням ОСОБА_13 ухвали суду з вимогою її виконати, та подальшого видання організаційних наказів. Ці дії з огляду на формально-логічний аналіз встановлених судом обставин не можуть бути пов`язані між собою.
Так, суд першої інстанції встановив, що до потерпілого ОСОБА_13 насильство застосоване сторонніми особами мітингувальниками за межами підприємства після повернення останнього з наради в Кабінеті Міністрів України, куди він їздив для обговорення конфліктної ситуації із ОСОБА_9 вже після оголошення ухвали суду, а застосоване насильство до потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_14 сторонніми особами жодним чином не може бути пов`язано із інкримінованої ОСОБА_9 протидії господарської діяльності, яка стосується вимоги ОСОБА_13 не виконувати обов`язки керівника підприємства відповідно до ухвали суду. Окрім того, потерпілий ОСОБА_14 пояснив суду причину застосування до нього насильства Стащуком, оскільки у серпні того ж року він застосував насильство до його дружини - ОСОБА_36 , яка також це підвередила в судовому засіданні. Тому, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що за відсутності визначеного у ст. 206 КК України вимоги та способу протидії господарський діяльності шляхом погроз застосування або застосування насильства до особи, якій адресована вимога з протидією, пошкодження або знищення його (близьких) майна, виключає наявність складу злочину, передбаченого ст. 206 КК України (в редакції станом на вересень 2014 року).
Що стосується посилання прокурора на те, що ОСОБА_9 у розумінні ст. 27 КК України був організатором мітингу і тому повинен нести відповідальність за дії мітингувальників в порядку ст. 29 КК України, то вказане посилання є необґрунтованим, недоведеним та таким, що не відповідає вимогам КК України та КПК України.

Зокрема, кваліфікація дій виконавця є основою для кваліфікації дії інших співучасників, оскільки, виходячи із суті інституту співучасті, всі співучасники відповідають за один і той же злочин. Отже, організатор, підбурювач та пособник підлягають відповідальності за тією статтею (частиною статті) Особливої частини КК, яка передбачає злочин, вчинений виконавцем. Особливістю правової оцінки діянь цих співучасників є те, що вона потребує ще й обов`язкової вказівки на відповідну частину ст. 27. Це обумовлено тим, що, з одного боку, організатор, підбурювач та пособник як правило самі безпосередньо не виконують об`єктивної сторони злочину, а з іншого боку, цих ознак недостатньо для визначення характеру і ступеня участі вказаних співучасників у вчиненні злочину. Ознаки, описані у ч. ч. 3, 4, 5 ст. 27, є своєрідним юридичним з`єднувачем дій організатора, підбурювача та пособника з діями виконавця в рамках інституту співучасті.

Однак, ОСОБА_9 організація незаконних дій не була інкримінована в обвинуваченні і її виконавці органами досудового розслідування встановлені не були, дому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є безпідставними.

Також посилання прокурора в апеляційній скарзі на правила адміністративної юрисдикції які , на його думку свідчать про обізнаність ОСОБА_9 з тим, що він використовує завідомо підробний документ, є лише припущеннями прокурора і не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги як обґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
У справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду «Капо проти Бельгії» № 4291/98 від 13 січня 2005 року.
Перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання невинуватим та виправдання ОСОБА_9 за ч.3 ст.206, ч.4 ст.358 КК України і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Порушення вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.
Таким чином, виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки постановлений згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів для його ухвалення, а тому підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Згідно з приписами ч 3 ст. 404 КПК повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.
У даному кримінальному провадженні усі докази та обставини справи судом першої інстанції досліджені у повному обсязі,, а клопотання прокурора про дослідження доказів, не містить обґрунтованих мотивів щодо необхідності повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження.
Колегія суддів звертає увагу на те, що сам по собі факт незгоди прокурора з висновками суду першої інстанції з приводу висунутого обвинувачення, не є підставою для повторного дослідження доказів в апеляційному суді.
Крім того, суд апеляційної інстанції у даному випадку не здійснював власної оцінки доказів, і погоджується із тією оцінкою, яку дав суд першої інстанції, а тому підстави для повторного дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження у суду відсутні.
Слід зазначити, що повторне дослідження обставин є правом, а не обов`язком суду. Відмова в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність законних підстав та аргументованих доводів про таку необхідність.
Вказана позиція висловлена в постанові Верховного Суді від 16.03.21 у справі № 154/2975/17.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу з прокурора слід залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4