печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2021 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу, адвоката: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на рішення прокурора про відмову у задоволені клопотання у кримінальному проваджені № 0000134 від 30.07.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 (далі - захисник, адвокат ОСОБА_5 ), який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову Заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.04.2021 року про відмову у задоволені клопотань від 22.03.2021 року про допит в якості свідка ОСОБА_8 у кримінальному проваджені № 0000134 від 30.07.2019 року.
В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_5 зазначає, що 22.03.2021 року адвокатом ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_9 , подано прокурору у кримінальному провадженні № 0000134 від 30.07.2019 року клопотання від 22.03.2021 року вих. № 2037 про проведення слідчих дій, а саме допиту в якості свідка ОСОБА_8 .
15.04.2021 року засобами поштового зв`язку адвокатом ОСОБА_5 отримано постанову Заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.04.2021 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 від 22.03.2021 року про допит в якості свідка ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000134 від 30.07.2019 року.
Разом з тим, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана постанова про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії - допиту ОСОБА_8 , є протиправною і такою, що грубо порушує вимоги КПК, зокрема, принципи верховенства права , законності, змагальності сторін та диспозитивності у кримінальному провадженні, спрямована на обмеження можливостей сторони захисту у збиранні належних, допустимих і достатніх доказів та встановленні процесуальних джерел доказів під час досудового розслідування.
Відтак, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , просить скасувати дану постанову та зобов`язати уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні № 0000134 від 30.07.2019 року викликати та допитати, за обов`язкової участі адвокатів АО «Войченко і Дульський», в якості свідка у вказаному кримінальному провадженні - ОСОБА_8 .
В судовому засіданні особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 її вимоги підтримав та просив задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на її необґрунтованість.
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Згідно зі п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування, а Офісом Генерального прокурора процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000134 від 30.07.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366 КК України, в якому ОСОБА_9 має статус підозрюваного.

22.03.2021 року адвокатом ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_9 , подано прокурору у кримінальному провадженні № 0000134 від 30.07.2019 року клопотання від 22.03.2021 року вих. № 2037 про проведення слідчих дій, а саме допиту в якості свідка ОСОБА_8 .

Постановою Заступника начальника другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 07.04.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 від 22.03.2021 року про допит в якості свідка ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000134 від 30.07.2019 року.

При дослідженні матеріалів провадження та клопотання сторони захисту, за результатами якого прокурором прийнято рішення про відмову у його задоволенні, встановлено, що викладені в клопотанні вимоги відносяться до слідчих дій в розумінні ст. 220 КПК України.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відтак вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, та з додержанням строків на звернення до слідчого судді з метою оскарження такого рішення.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Зі змісту постанови вбачається, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання прокурор вказав, що у клопотаннях не зазначено які саме відомості можуть повідомити свідки та яке значення їх покази будуть мати для досудового розслідування та судового розгляду.

За встановлених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2 ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, так як постанова містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування, а вимоги клопотання ОСОБА_5 не підлягають задоволенні. Статтею 36 КПК України, встановлено самостійність у своїй процесуальній діяльності прокурора при здійсненні своїх повноважень відповідно до вимог цього Кодексу, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Також, враховуючи слідчим суддею положення ст. 94 КПК України, згідно з якою прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, адвокатом не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 22, 26, 107, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на рішення прокурора про відмову у задоволені клопотання у кримінальному проваджені № 0000134 від 30.07.2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 13 год. 21 хв. 17.08.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1