Провадження по справі № 1-кп/522/855/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси №106 в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через програму «Easycon» обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005691 від 19.10.2019 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців, на підставі ст. 69, 70, 72 КК України, покарання зараховано з 22.09.2019 року, звільнений за відбуттям строку покарання,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Азербайджану, громадянина Азербайджану, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 05.12.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75, 76, п. 1, 2, п. 4 ч. 2, ст. 104 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця республіки Дагестан, Російської федерації, громадянина Росії, документованого паспортом Російської Федерації за № НОМЕР_1 , виданого 15.09.2011 ТП №106 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу та Ленінградської області, постійного місця проживання та реєстрації на території України не має,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця Азербайджану, громадянина України, азербайджанця, який має середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через програму «Easycon»),
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_15 ,
ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було в подальшому продовжено до теперішнього часу.
Крім того, у зв`язку із введенням воєнного стану Законом України від 03.03.2022 року №2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», крім іншого, посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185-187, 189, 191 КК України, у разі їх вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0005691 від 19.10.2019 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В судове засідання призначене на 25.10.2022 року о 12 год. 00 хв. з`явились прокурор ОСОБА_9 , захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , перекладач ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_8 , та були доставлені обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 . Захисник ОСОБА_14 була присутня в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через програму «Easycon».
В судове засідання не з`явились обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки до суду завчасно не повідомили, в порушення покладених на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 , пояснив, що його підзахисний захворів на ангіну, через що не зміг прибути до суду. Докази на підтвердження хвороби будуть надані в наступному судовому засіданні.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_14 , пояснила, що її підзахисний в телефонному режимі повідомив їй, що тільки виїжджає і тому запізниться до суду.
Від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , проти задоволення яких сторони захисту заперечували та просили обрати більш м`які запобіжні заходи.
Обґрунтовуючи подані клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор вказав на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність інших кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді в іншому районному суді м. Одеси, відсутність постійного місця роботи до затримання, можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність інших кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді в іншому районному суді м. Одеси, обвинувачений є громадянином іншої держави, може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, можливість переховування від суду, можливість впливу обвинуваченого на свідків і потерпілих, та те, що обвинувачений є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку з 16.05.2018 року, посилаючись на рішення Офісу Генерального прокурора про екстрадицію ОСОБА_7 до Російської Федерації, яке відстрочено до прийняття рішення по даному кримінальному провадженню.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_11 , заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, вказала на зменшення ризиків заявлених прокурором, тривалий судовий розгляд та тривале перебування обвинуваченого під вартою. Надала до суду договір оренди житла від 24.10.2022 року укладений між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , про прийняття останнім у тимчасове платне користування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 . Просила змінити її підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, зокрема цілодобовий домашній арешт, який її підзахисний зможе відбувати за адресою орендованго житла.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказав на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, який одружений, має дитину, хвору матір, місце реєстрації, та на необґрунтованість ризиків, тривалість перебування під вартою. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики заявлені прокурором зменшились. Крім того, стан здоров`я обвинуваченого погіршився, він має орендоване житло, дружину, дітей, до затримання працював, є патріотом. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний із позбавленням волі, або визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як альтернативний запобіжний захід, яку стягнути на потреби ЗСУ.
Також, від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , однак враховуючи те, що останні до суду не з`явились, про причини своєї неявки завчасно суд не повідомили, прокурор просив залишити без розгляду подані клопотання.
Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_8 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів, оскільки ризики продовжують існувати, та обвинувачений є громадянином іншої держави, тому може залишити територію України, може впливати на свідків і потерпілих, з метою зміни раніше наданих свідчень, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора, окрім покладення обов`язку не виїжджати за межі м. Одеси, у зв`язку з його роботою, яка пов`язана із необхідністю залишати м. Одесу, посилаючись на сумлінне виконання останнім процесуальних обов`язків.
Обвинувачені підтримали своїх захисників.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та подані клопотання, суд доходить таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні вже розпочато, проте дослідження матеріалів провадження ще не завершено, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченим злочинів.
На спростування доводів сторін захисту стосовно тривалого перебування обвинувачених у даному кримінальному провадженні під вартою та тривалого судового розгляду суд вважає за необхідне зазначити таке.
Враховуючи складність даного провадження через велику чисельність обвинувачених, захисників, потерпілих та свідків, з об`єктивних причин не вдається завершити судовий розгляд. Проте, окремо слід зазначити, що через неявку захисників, з якими було заздалегідь погоджено дати судових засідань, судовий розгляд даного кримінального провадження по суті часто зривається. Крім того, для вирішення питання щодо міри запобіжного заходу, суду доводиться часто залучати на окрему процесуальну дію захисників із регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року були задоволені клопотання прокурора та обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 продовжені запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено особисте зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні чисельних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій. Також обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_11 , просила змінити запобіжний захід її підзахисному з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні відсутні, а після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Також вказала, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою. Захисник обвинуваченого долучила копію договору оренди житла від 24.10.2022 року укладеного між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , про прийняття останнім у тимчасове платне користування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 .
В судовому засіданні судом встановлено, що в поданому договорі оренди квартири не зазначена вулиця де саме знаходиться буд. АДРЕСА_7 . Натомість захисником обвинуваченого надана копія попереднього договору оренди квартири від 15.11.2021 року, в якому вказана адреса місцезнаходження квартири, а саме: АДРЕСА_7 .
Вирішуючи питання про продовження дії раніше обраного стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність стосовно нього ряду кримінальних проваджень, які скеровано до інших судів м. Одеси за скоєння аналогічних корисливих злочинів проти власності, оскільки останній не працює та стороною захисту не надано даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу.
Щодо доводів захисника, то суд приймає до уваги надані в судовому засіданні захисником обвинуваченого пояснення щодо наявності у нього орендованого житла, однак вважає, що на теперішній час вони не надають суду підстав для застосування стосовно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Будь-яких нових даних, які не були враховані судом раніше, стороною захисту не надано.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Також обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Вирішуючи питання про продовження дії раніше обраного стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, наявність у нього певних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність стосовно нього ряду кримінальних проваджень, які скеровано до іншого суду м. Одеси.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Суд приймає до уваги наведені захисником дані щодо стану здоров`я матері обвинуваченого ОСОБА_5 , за адресою проживання якої він може відбувати домашній арешт, та наявність у нього малолітньої дитини, однак обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких нових даних, що не були враховані судом раніше стороною захисту не надано.
Також захисник, посилаючись на тривалість перебування під вартою обвинуваченого, просив визначити йому як альтернативний запобіжний захід заставу у максимальному розмірі, згідно вимог ст. 182 КПК України, яку він готовий в подальшому перерахувати на потреби ЗСУ.
Однак, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_12 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою своєму підзахисному, оскільки вважав доводи клопотання необґрунтованими та, посилаючись на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, тривалість його перебування під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави, як альтернативний запобіжний захід навіть у максимальному розмірі.
Будь-яких нових даних, що не були враховані судом раніше стороною захисту не надано.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку та стосовно нього існує рішення Офісу Генерального прокурора про екстрадицію, яке відстрочено до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні, відсутність у нього доведених міцних соціальних зв`язків на території України, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, оскільки останній не працює та стороною захисту не надано належних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження раніше обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час судом не встановлено.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Сторона захисту не заперечувала проти клопотання прокурора, однак просила не покладати не обвинуваченого обов`язок не відлучатись з населеного пункту в якому той проживає, оскільки ОСОБА_8 необхідно виїжджати за межі міста Одеси через роботу, пов`язану з перевезенням вантажу та продуктів харчування, які швидко псуються.
Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_8 дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, його процесуальну поведінку, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, враховуючи що потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні судом не допитані, тому існує незначний ступінь ризику того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, та впливати на потерпілого і свідків, що доводить заявлені у клопотанні прокурором ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також на думку суду, прокурором не доведено ризик можливого вчинення ОСОБА_8 , який раніше не судимий, інших кримінальних правопорушень з метою отримання доходу, оскільки при обранні запобіжного заходу стороною захисту надано суду докази про офіційне працевлаштування останнього, що в певній мірі нівелює існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні одного епізоду тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який на переконання суду зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не порушить його право на працю, з метою отримання доходу.
Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати та не зменшились, суд доходить висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , раніше обраних ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року запобіжних заходів, та про наявність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 раніше обраного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2022 року запобіжного заходу, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягають задоволенню.
Від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , однак враховуючи те, що останні до суду не з`явились, про причини своєї неявки завчасно суд не повідомили, прокурор просив залишити без розгляду подані клопотання.
Захисники обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 просили вирішити подані прокурором клопотання щодо запобіжних заходів стосовно їхніх підзахисник в наступному судовому засіданні, оскільки як їм відомо обвинувачений ОСОБА_6 захворів на ангіну, а обвинувачений ОСОБА_4 запізнюється в судове засідання.
Будь-яких інших клопотань про вирішення питання щодо запобіжних заходів стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 прокурором не надано, тому суд доходить висновку про можливість залишення поданих прокурором клопотань про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді цілодобового домашнього арешту без розгляду, у зв`язку з неявкою цих осіб в судове засідання.

Відповідно до ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою.
Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України суд забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ст. 68 КПК України, у разі виникнення необхідності у кримінальному провадженні в перекладі пояснень, показань або документів, сторони кримінального провадження чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).
Як вбачається з матеріалів провадження обвинуваченому ОСОБА_7 було залучено перекладача, оскільки обвинувачений не володіє українською мовою, якою ведеться судочинство, а володіє російською мовою.
Приморським районним судом м. Одеси, у зв`язку з тим, що раніше призначені судом перекладач ОСОБА_19 з ФОП « ОСОБА_19 » та перекладачі ОСОБА_20 та ОСОБА_21 з ТОВ «Колегія судових перекладачів», не зможуть приймати участь у даному кримінальному провадженні у зв`язку із сімейними обставинами, до участі у кримінальному провадженні був залучений перекладач ОСОБА_15 , який працює перекладачем в ТОВ «Колегія судових перекладачів», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 64, кв. 83.
Пунктом 3 частини 2 ст. 68 КПК України передбачено право перекладача на одержання винагороди за виконаний переклад та відшкодування витрат, пов`язаних із його залученням до кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України витрати, які пов`язані із залученням та участю перекладача для перекладу свідчень учасників кримінального провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 9 Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01.07.1996 року встановлено, що необхідно визначити в ухвалі органі, який зробив виклик перекладача вихідні дані для визначення суми винагороди (конкретний розмір винагороди у межах норм, зазначених у пунктах 2, 3, 5, 6, 6-1 цієї Інструкції, та час, затрачений нею у зв`язку з явкою за викликом і на виконання даного їй завдання).
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов`язати ТУ ДСА України в Одеській області здійснити оплату послуг за надання послуг перекладу з української на російську мову за участь у судовому засіданні із розрахунку 600 гривень на 1 годину, в загальному рахунку 600 гривень на 1 годину, на підставі акту виконаних робіт.

Керуючись ст. 29, 68, 122, 126, 132, 134, 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194, 197, 331, 336, 372, 376 КПК України, Керуючись п. 2-9 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів №710 від 01.07.1996 року,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишити без розгляду.
Клопотання прокурора про продовження дії обвинуваченому ОСОБА_8 покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дію запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання шляхом продовження покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Строк дії ухвали про продовження запобіжних заходів становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 25.10.2022 року, який діє до 23.12.2022 року включно.
Ухвала суду про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області здійснити оплату послуг за надання послуг перекладу за обсягом роботи 600 гривень на 1 годину, в загальному рахунку 600 гривень на 1 годину, на підставі акту виконаних робіт.
Копію ухвали направити до ТУ ДСА України в Одеські області та в ТОВ «Колегія судових перекладачів», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 64, кв. 83, для відома та виконання.
Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси про продовження дії покладених обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_8 , та контроль за його поведінкою покласти на співробітників відповідного територіального підрозділу ГУНП в Одеській області та прокурора Одеської обласної прокуратури.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору Одеської обласної прокуратури та направити уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області та ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала суду в частині продовження запобіжних заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, з моменту вручення її копії.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1