Справа №573/2116/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/167/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 08.01.2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в яких:

- прокурор просив вирок Білопільського районного суду Сумської області від 08.01.2021 року, скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_8 винуватим за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

До початку апеляційного розгляду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , який подав апеляційну скаргу, на підставі ст.403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги.

- обвинувачений просив призначити йому менше покарання;

- захисник просив вирок Білопільського районного суду Сумської області від 08.01.2021 року, змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. Просив призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Початок відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 12 жовтня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1634,50 грн процесуальних витрат.

Накладені арешти на майно в даному кримінальному провадженні скасовано, а долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Обвинувачений мотивуючи свою апеляційну скаргу, вважав призначене йому покарання у виді 9 років позбавлення волі суворим, оскільки свою вину у вчиненому він визнав та визнає і тепер, більше того, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Захисник не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, вважав, що судове рішення стосовно нього є незаконним і підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначення покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Так, при призначенні виду та міри покарання суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким, конкретні обставини вчинення кримінального. правопорушення ОСОБА_8 , який вчинив злочин через те, що ОСОБА_10 сховала пляшку самогону, особу обвинуваченого, компрометуючими матеріалами відносно якого сільська рада не володіє, раніше несудимий, перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість», обставини, що пом`якшують покарання - з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений своїми діями надавав допомогу (сприяв) правоохоронним органам у розкритті злочину, у встановленні невідомих їм обставин справи. Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

В обвинувальному акті обставиною, що пом`якшує покарання, зазначене щире каяття, але суд не взяв його до уваги. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 намагався переконати суд, що кається та співчуває потерпілому, але визнав, що досі навіть не попросив пробачення в останнього.

Водночас сторона захисту вважає, що судом призначено надто суворе покарання в якому не було належним чином реалізовано принцип справедливості та індивідуалізації покарання. Оскільки у період після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 із потерпілим ОСОБА_11 не бачився взагалі, оскільки спочатку переховувався, а потім перебував в умовах ізоляції Сумському СІЗО, та таким чином не міг безпосередньо вибачитися. У свою чергу під час судового розгляду 06.01.2021 ОСОБА_8 перебуваючи в громадському місці (в Білопільському районному суді) при наявній можливості здійснив публічне вибачення перед потерпілим ОСОБА_11 . Крім того, в матеріалах кримінальної справи містилася розписка від потерпілого ОСОБА_11 з приводу того, що останній претензій майнового характеру до ОСОБА_8 не має та те, що матір`ю обвинуваченого було сплачено грошові кошти на поховання ОСОБА_10 . Окрім цього, в матеріалах кримінальної справи відсутні жодні докази про заможний спосіб життя, щоб вказувало про можливість, але не бажання . виплати майнової компенсації ОСОБА_8 . Крім зазначеного, ОСОБА_8 з 12.10.2020 перебуває під вартою в Сумському СІЗО де діє обмежений режим обігу грошових коштів. Також, судом не підтверджено того факту, що у ОСОБА_8 є наявні грошові кошти на рахунках чи інші цінності для можливості компенсації майнової шкоди.

З приводу часткового визнання своєї вини то сторона захисту, зауважувала, що оскільки судом не було належним чином оцінено той факт, що в результаті своїх душевних переживань ОСОБА_8 самостійно з`явився 13.10.2020 із зізнанням до поліції з приводу скоєного правопорушення та з першого дня свого перебування в поліції дав правдиві і зізнавальні покази, а також сприяв у розкритті вказаного злочину. Крім цього, судом не враховано той факт, що окрім прямих доказів наданих самим обвинуваченим ОСОБА_8 у сторони обвинувачення не було жодного прямого доказу, які б вказували на причетність ОСОБА_8 до вбивства ОСОБА_10 . Таким чином, формулювання обвинувачення може не співпадати із суб`єктивною оцінкою особи, обстановки та обставин подій виписаних у обвинувальному вироку та показах ОСОБА_8 . Водночас жодного прямого доказу виписаного формулювання моменту виникнення умислу на вбивство обвинуваченого у вироку - не має, крім самих показів обвинуваченого, тому момент виникнення умислу на вбивство є лише припущенням правової деформації, а не об`єктивної дійсності. Оскільки суд може оцінювати ті факти, які підтверджуються доказами. В свою чергу на місці події окрім ОСОБА_8 та ОСОБА_10 - нікого не було, що вказує лише на суб`єктивні домисли суду. Тому згідно вимог, ч. З ст. 373 КПК України - обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Окрім цього, навіть у своїй обвинувальній промові процесуальним керівником було запропоновано застосування до обвинуваченого покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі.

Таким чином, вищевказані обставини потягли за собою призначення ОСОБА_8 суворого покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Оскільки, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого не встановлено, а обставини, що пом`якшують покарання: з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину та наявної обставини, на думку сторони захисту - щирого каяття, належним чином не враховані. Тобто, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Тому, сторона захисту вважає, що покарання суду першої інстанції підлягає змінні, під час чого просить також врахувати характеристику особи, відсутність судимостей, позитивну поведінку під час слідства та суду.

Інші учасники кримінального провадження, зокрема потерпілий ОСОБА_11 апеляційну скаргу на вирок суду не подавав.

Як встановлено судом першої інстанції, 08 жовтня 2020 року близько 23:00 години ОСОБА_8 прийшов до нежитлового домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в той час у приміщенні літньої кухні перебувала раніше знайома йому ОСОБА_10 , яка лежала на ліжку. Після того, як ОСОБА_8 зайшов всередину літньої кухні, то почав спілкуватися з останньою з приводу пляшки алкогольного напою домашнього виробництва, яку ОСОБА_10 напередодні заховала від нього. Під час спілкування між останньою та ОСОБА_8 виникла словесна сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин один до одного, під час якої в ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 дістав розкладний ніж з кишені своєї куртки, взяв його в праву руку і наніс ним останній один удар в область шиї зліва, а також один удар в область грудної клітки зліва.

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_8 схопив обома руками жіночий шарф рожевого кольору, який він виявив на столі поруч з ліжком, на якому знаходилася ОСОБА_10 , і з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на заподіяння останній смерті, вказаним шарфом почав її душити, здавлюючи шию близько 10 хвилин. Після того, як ОСОБА_10 перестала рухатися, ОСОБА_8 припинив свої протиправні дії та втік з місця вчинення злочину.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_8 ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці вчинення злочину. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 09 листопада 2020 року №112 моментом настання смерті ОСОБА_10 є період часу 8-16 годин до початку судово-медичного дослідження трупу останньої, який розпочатий 09 жовтня 2020 року о 14:00 годині. Причиною смерті ОСОБА_10 є комбінована травма у вигляді механічної асфіксії від здавлення органів шиї петлею та різаної рани шиї, різаної рани ІІІ пальця лівої кисті, колото-різаної рани грудної клітки зліва. Безпосередньою причиною смерті останньої є механічна асфіксія від здавлення органів шиї петлею.

На трупі ОСОБА_10 виявлено пошкодження: множинні осаднення на передній поверхні шиї, крововиливи в м`які тканини шиї та середостіння; різані рани передньої поверхні шиї зліва та ІІІ пальця лівої кисті; колото-різана рана по задньо-пахвинній лінії грудної клітки на рівні Х ребра.

Пошкодження у вигляді множинних осаднень передньої поверхні шиї з крововиливами в м`які тканини та середостіння утворились від здавлення органів шиї петлею, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої.

Рани на шиї, грудної клітини та ІІІ пальця лівої кисті могли утворитися від дії предмету, що має ріжучі та колюче-ріжучі властивості. Таким предметом міг бути ніж. Рана на ІІІ пальці лівої кисті могла утворитися під час боротьби або самозахисту.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_8 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка з огляду на письмову заяву прокурора ОСОБА_9 про відмову від поданої ним апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без зміни, та заперечила щодо задоволення скарг обвинуваченого і захисника, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 , які свої апеляційні скарги та скарги один одного підтримали, просили вирок суду змінити і призначити обвинуваченому менш суворе покарання та які не заперечували проти відмови прокурора від поданої ним скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження і дослідивши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржувався трьома учасниками обвинуваченим, захисником та прокурором, останній з яких подав заяву про відмову від апеляційної скарги та просив її не розглядати.

Інші ж апелянти обвинувачений і захисник апеляційні скарги підтримали і просили переглянути вирок суду виключно в частині призначеного обвинуваченому покарання, вважаючи його надто суворим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК Україїни, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційних скарг не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Щодо до виду і міри призначеного обвинуваченому покарання, то тут колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Перевіряючи вид та розмір призначеного судом покарання ОСОБА_8 , за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводам обвинуваченого і захисника, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , який вчинив злочин через те, що ОСОБА_10 сховала пляшку самогону, особи обвинуваченого, компрометуючими матеріалами відносно якого сільська рада не володіє, до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість», обставин, що пом`якшують покарання з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений своїми діями надавав допомогу (сприяв) правоохоронним органам у розкритті злочину, у встановленні невідомих їм обставин справи.

Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено і щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б підтверджували щирий жаль з приводу скоєного та осуд своєї поведінки обвинуваченим, те, що він намагався виправити наслідки вчиненого та виявляв готовність нести покарання.

Навпаки, суд встановив те, що обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду вину визнавав частково, наголошував про відсутність умислу на вбивство потерпілої. При цьому, саме по собі часткове визнання засудженим своєї провини під час судового провадження суд визнав таким, що не вказує про те, що зізнання обвинуваченого стало результатом тривалого роздуму й затятої внутрішньої боротьби та свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку. На переконання суду, така поведінка обвинуваченого мала один напрямок призначення менш суворого покарання.

Також призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції правильно врахував і те, що перед потерпілим обвинувачений ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду так і не вибачився, як і не відшкодував заподіяну шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений і його захисник просили суд першої інстанції призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, проте суд дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що встановлені обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 особливо тяжкого умисного злочину проти життя особи, а тому немає підстав для застосуванням положень ст. 69 КК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке призначено в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

В апеляційних скаргах обвинувачений і захисник як на підставу для зміни вироку і призначення обвинуваченому менш суворого покарання вказували на те, що ОСОБА_8 вину визнав, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, вибачення у потерпілого не просив, так як з ним не бачився, шкоду відшкодовував, зокрема на поховання потерпілої, про вчинений ним злочин повідомив поліцію сам, тим самим сприяв у розкритті злочину та прокурор в дебатах просив для обвинуваченого 7 років 2 місяців позбавлення волі.

У відповідь на такі доводи апелянтів колегія суддів зазначає, що частин таких доводів вже враховувалась судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, а інша частина відшкодування шкоди на поховання, відсутність вибачення перед потерпілим через об`єктивні на те причини, колегія суддів, в сукупності із зазначеними вище обставинами, не може визнати достатніми для задоволення вимог апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, як і позицію прокурора в судових дебатах, оскільки кінцевий вид і міру покарання обирає суд, з урахуванням всіх обставин справи та думки її учасників.

Своє рішення у призначенні обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України 9 років позбавлення волі, на переконання колегія суддів, суд першої інстанції достатньо мотивував.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 08.01.2021 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4