Справа 303/4801/22
Провадження 1-кс/303/1059/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000604 від 16.07.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, освіта середня, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 терміном на шістдесят діб, яке мотивоване наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 15.07.2022, близько об 00 годині 05 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №7 по вулиці Івана Маргітича у м. Мукачево, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи, що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке виразилось в нанесенні кількісних ударів руками зажатими в кулак та взутими ногами в область обличчя та тіла, в результаті яких останньому спричинено фізичний біль і надалі відкрито викрав з кишені потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон марки/моделі «Samsung A305FZBUSEK (A305FN)», синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора «Vodafone Ukraine» № НОМЕР_3 , вартість якого відповідно до висновку експерта від 18.07.2022 розу становить 3 тисячі 500 гривень, чим самим, спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди. Заволодівши мобільним телефоном потерпілого, ОСОБА_3 місце вчинення злочину покинув.
ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.
18.07.2022, о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Слідчий вказує, що підозра підтверджується зібраними доказами по матеріалах кримінального провадження.
Під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, розуміючи які наслідки це створює, він може уникати притягнення до кримінальної відповідальності.
Також існує ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення.
Крім того, на думку слідчого, існує ризик незаконного впливу ОСОБА_3 на свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показів на судовому розгляді. Зокрема, ОСОБА_3 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння свідків кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків даної події, чинити на них психологічний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження.
Також ініціатор клопотання наголошує, що існує ризик вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення.
З огляду на викладене слідчий просив застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, визначивши максимальний розмір застави.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили задовольнити клопотання, з викладених в ньому підстав.
Підозрюваний та його захисник просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
В провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000604 від 16.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.
18 липня 2022 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 16.07.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2022, згідно якого потерпілий вказав на ОСОБА_3 , як на особу, яка відкрито заволоділа його майном; висновком товарознавчої експертизи, протоколом огляду місця події від 19.07.2022, яким зафіксовано добровільну видачу ОСОБА_3 викраденого мобільного телефону.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 частини 2).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 , крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч.1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому досудовим розслідуванням кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, особу підозрюваного ОСОБА_3 , який ніде не працює, стабільного доходу не має, раніше притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі, негативно характеризується, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
У відповідності до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_3 слід застосувати більш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196-198, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 відраховувати з моменту фактичного затримання.
Визначити заставу ОСОБА_3 в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 156 000 (сто п`ятдесят шість тисяч) гривень.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з-під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися із місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1