Справа № 522/7729/22
Провадження по справі № 1-кп/522/1895/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001052 від 29.12.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, яка має вищу освіту, не одруженої, не працюючої, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним.
29 грудня 2021 року приблизно о 00 годин 40 хвилин ОСОБА_3 поверталась до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час вона підійшла до дверей під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , де її вже очікував раніше знайомий ОСОБА_6 .
Між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 одразу виник словесний конфлікт, під час якого вона дістала з правої кишені своєї куртки ключі від під`їзду, до яких був приєднаний розкладний ніж. В цей час клинок, який знаходився між пластинами руків`я, оголився, на що ОСОБА_3 не звернула увагу.
Надалі ОСОБА_6 , продовжуючи словесний конфлікт, схопив ОСОБА_3 за праву руку, яка, не бажаючи того, діючи необережно, з кримінальною противоправною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, хоча повинна була і могла їх передбачити, не враховуючи дистанцію, з силою відштовхнула ОСОБА_6 правою рукою, в якої були ключі та розкладний ніж, та таким чином, нанесла лезом удар останньому в область грудної клітини зліва.
В результаті вищезазначених дій зі сторони ОСОБА_3 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітки зліва, що проникає в грудну порожнину та супроводжується обмеженим пневмогемотораксом (потраплянням крові та повітря в плевральну порожнину), яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
В подальшому з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілого ОСОБА_6 госпіталізовано до Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, де йому була надана невідкладна медична допомога.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, визнала в повному обсязі та підтвердила обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті, та пояснила суду наступне. Вказала, що 27.12.2021 року вона познайомилась із ОСОБА_7 , вони обмінялись телефонами. 28.12.2021 року вони спілкувались, сиділи в його автомобілі. 29.12.2021 року потерпілий запропонував їй провести з ним ніч, однак ОСОБА_3 відмовилась. Вночі, вже 29.12.2021 року ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, очікував її біля дверей її під`їзду квартири за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 поверталась з магазину, в лівій руці несла тяжкий пакет. ОСОБА_6 підійшов до неї, почав з`ясовувати відносини. В ході спілкування між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 дістала ключі із сумки, на брелку з якими був складний ніж. Потім ОСОБА_6 схопив її за руку, а ОСОБА_3 розгубилась та розхвилювалась, оскільки ОСОБА_6 був в стані алкогольного сп`яніння, вдвічі більше від неї, та боючись, що він причинить їй шкоду, ОСОБА_3 відштовхнула потерпілого правою рукою, в якій була зв`язка ключів. ОСОБА_3 побачила, що порвала куртку ОСОБА_6 , подумала, що це ключами. Коли зайшла до під`їзду, побачила, що її складний ніж, який був на зв`язці їх ключами, виявився відкритим.
У вчиненому щиро кається, просила вибачення, вказала, що це вийшло випадково, вона не мала умислу на вчинення злочину, зробила відповідні висновки та завіряла суд більше не порушувати закон.
Просила суд суворо її не карати, врахувати її щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та готова понести покарання у виді обмеження волі, визначивши їй іспитовий строк. Просила не призначати їй покарання у виді громадських та виправних робіт. Зазначила, що потерпілий претензій до неї будь-якого характеру не має.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 , просив суворо не карати його підзахисну та призначити ОСОБА_3 найбільш м`яке покарання, передбачене санкцією статті, за якою обвинувачується особа.
Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді одного року обмеження волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. Прокурор надав заяву, в якій потерпілий просив проводити судовий розгляд без його участі, у зв`язку із перебування за кордоном, та вказав, що матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої він не має, призначення покарання обвинуваченій залишив на розсуд суду.
В обвинувальному акті зазначено, що матеріальну шкоду потерпілому не завдано та цивільний позов не заявлений.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: необережне тяжке тілесне ушкодження.

Мотивування прийнятого рішення.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 .
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, яка є громадянкою України, не одружена, офіційно не працевлаштована, зареєстрована та проживає в м. Одеса, раніше не судима, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що вона обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.
В свою чергу, суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке складається з одного епізоду, та той факт, що потерпілий претензій будь-якого характеру немає до обвинуваченої ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відсутні.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ст. 128 КК України, передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Суд враховує, що обвинувачена офіційно не працевлаштована, тому їй не може бути призначено покарання у виді виправних робіт. Крім того, ОСОБА_3 просила не призначати їй покарання у виді громадських робіт, а призначити покарання у виді обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ст. 128 КК України, у виді одного року обмеження волі.
Крім того, сторона захисту просила призначити обвинуваченій покарання не пов`язане з обмеженням волі, визначивши іспитовий строк, проти чого не заперечував прокурор.
Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, її вік та відсутність судимостей, відсутність претензій з боку потерпілого будь-якого характеру, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженої без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.
При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченій від прокурора не надходило.
Запобіжний захід застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 від 30.12.2021 року обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, який діяв до 27.02.2022 року, вважати таким, що припинив свою дію.
Накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.01.2022 року по справі № 522/26235/21 (провадження № 1-кс/522/408/22) на майно, яке було тимчасово вилучене 29.12.2021 року під час обшуку ОСОБА_3 , а саме: розкладний ніж з коричневою рукояткою, який запакований до сейф-пакету №ЕХРТ0205924; та накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2022 року по справі № 522/26235/21 (провадження № 1-кс/522/467/22) на чоловічий светр чорного кольору, торгової марки «ZELONI», який упакований в сейф-пакет №INZ4025580; скасувати.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
Витрати для проведення експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 61, 65, 75, 76, 128 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ст. 128 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що, якщо засуджена не виконує покладені на неї обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засуджену для відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід під час судового розгляду обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.
Накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.01.2022 року по справі № 522/26235/21 (провадження № 1-кс/522/408/22) на майно, яке було тимчасово вилучене 29.12.2021 року під час обшуку ОСОБА_3 , а саме: розкладний ніж з коричневою рукояткою, який запакований до сейф-пакету №ЕХРТ0205924; та накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2022 року по справі № 522/26235/21 (провадження № 1-кс/522/467/22) на чоловічий светр чорного кольору, торгової марки «ZELONI», який упакований в сейф-пакет №INZ4025580; скасувати.
Речові докази, а саме:
- чоловічий светр чорного кольору, торгової марки «ZELONI», який упакований в сейф-пакет №INZ4025580 повернути власнику ОСОБА_6 ;
- розкладний ніж з коричневою рукояткою, який запакований до сейф-пакету №ЕХРТ0205924, знищити.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1