У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника третьої особи,

щодо майна якої накладено арешт,

власника майна ОСОБА_6

розглянувши в залі судових засідань у м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання третьої особи, щодо майна якої накладено арешт, власника майна ОСОБА_7 про скасування арешту майна

у кримінальному провадженні №0000246 від 31.03.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Солом`янського районного суду м. Києва від прокурора відділу Офісу Генерального прокурора надійшов обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 31.03.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, яке відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва було призначено до судового розгляду.

Також до Солом`янського районного суду м. Києва в межах вищевказаного судового провадження ОСОБА_7 було подано клопотання про скасування арешту майна, згідно з яким ОСОБА_7 є власником транспортного засобу - автомобіля GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Вказується, що 12.05.2021 року належні ОСОБА_7 на праві приватної власності автомобіль «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , що посвідчує право власності на автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключ від автомобіля «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено старшим слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 під час затримання ОСОБА_4 та обшуку вищевказаного автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 15.05.2021 року в справі №757/24893/21-к було задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на вищевказане майно, у своєму клопотанні прокурор посилався на те, що в автомобілі були виявлені та вилучені речі і документи, які мають значення для подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 31.03.2021 та містять у собі відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення, а арештоване майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Після накладення цього арешту належний ОСОБА_7 на праві приватної власності транспортний засіб «JEEP GRAND CHEROKEE», д.н.з. НОМЕР_1 , старшим слідчим ГСУ ДБР ОСОБА_8 було передано молодшому інспектору ЦЗ №1 ОСОБА_10 для його зберігання та доставки за адресою м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20 Б, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , що посвідчує право власності на автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключ від автомобіля «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було долучено старшим слідчим ГСУ ДБР ОСОБА_8 до матеріалів кримінального провадження №0000246 від 31.03.2021.

В клопотанні зазначається про відсутність підстав для арешту майна та потреби у цьому арешті, адже протягом строків досудового розслідування, які неодноразово продовжувалися, сторона обвинувачення мала достатньо часу для виконання завдань кримінального провадження, встановлення всіх його обставин, визначених кримінальним процесуальним законодавством.

Так, автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був належним чином оглянутий під час досудового розслідування кримінального провадження №0000246 від 31.03.2021 старшим слідчим ГСУ ДБР ОСОБА_8 , з нього було вилучене майно, яке може мати значення для потреб кримінального провадження, зокрема двадцять банкнот валюти США номіналом по сто доларів США кожна, на загальну суму 2000 (дві тисячі) доларів США, що є предметом інкримінованого злочину, відповідні відомості занесені до протоколів про проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні переданий до суду, а тому потреба у вищевказаному арешті відпала.

Крім того, при накладенні арешту на належний ОСОБА_7 на праві власності транспортний засіб дії осіб, причетних до кримінального провадження №0000246 від 31.03.2021, кваліфікувалися стороною обвинувачення за ч.3 ст.368 КК України (тяжкий злочин), тоді як направлений до суду обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (нетяжкий злочин).

Таким чином, суспільна небезпечність діяння, що є предметом розслідування у кримінальному провадженні №0000246 від 31.03.2021, з моменту накладення арешту на майно значно зменшилась та не вимагає застосування такого суворого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна третьої особи.

В клопотанні вказується, що подальше існування обтяжень у виді арешту належного ОСОБА_7 на праві приватної власності автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключа до транспортного засобу, негативно впливає на нормальну діяльність ОСОБА_7 , обмежує його можливості з пересування, автомобіль не є та не може бути доказом у кримінальному провадженні.

На думку ОСОБА_7 , обставини, враховані слідчим суддею при накладенні арешту на майно, перестали існувати, а тому подальший арешт майна є недоцільним та таким, що заважає його нормальній життєдіяльності.

Крім того, ОСОБА_7 просить суд звернути увагу на те, що він не є стороною кримінального провадження, потерпілим, заявником, цивільним позивачем, цивільним відповідачем чи свідком у кримінальному провадженні №0000246 від 31.03.2021 та не несе цивільно-правової відповідальності за дії обвинуваченого, підозрюваного, а тому, враховуючи положення законодавства про те, що заходи забезпечення кримінального провадження носять тимчасовий характер, зокрема, арешт майна, що відповідає змісту ст.174 КПК України, враховуючи тривалість досудового розслідування, мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якою відповідно до положень ст.131 КПК України є досягнення дієвості цього провадження, на даний час відпала потреба в арешті його майна.

Також ОСОБА_7 просить урахувати суд, що порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 (далі Порядок №1104).

Так, відповідно до пп.5, 16 Порядку №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей, забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування, перевірка стану та умов зберігання речових доказів, правильності ведення документів щодо їх приймання та обліку проводиться щокварталу керівником слідчого підрозділу, підрозділу дізнання.

При цьому, ОСОБА_7 вказує, що належний йому на праві приватної власності автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , починаючи з 13.05.2022 року знаходиться на відкритій місцевості на території майданчику Національної поліції України за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20Б, де на нього впливають негативні зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу та інших опадів, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, отже, в таких умовах подальше зберігання автомобіля призведе до псування та знищення належного йому на праві приватної власності автомобіля.

Виходячи з вищевикладеного та з врахуванням ст.41 Конституції України, стст.2, 16, 132, 174 КПК України, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, згідно з якою продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в т.ч. щодо позбавлення або обмеження права власності, володіння майном, яке повинно бути законним, необхідності забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, при цьому необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення в справах «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Іатрідіс проти Греції», «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»), ОСОБА_7 просить своє клопотання задовольнити, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в справі №757/24893/21-к від 15.05.2021 року, щодо автомобіля «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , ключа від цього автомобіля, свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу НОМЕР_3 , що посвідчує право власності, які належать ОСОБА_11 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_12 - третої особи, щодо майна якої накладено арешт, власника арештованого майна, - адвокат ОСОБА_6 клопотання ОСОБА_12 підтримала повністю, просила його задовольнити, додатково повідомивши, що заборона користування вищевказаним майном негативно впливає на життєдіяльність не тільки ОСОБА_7 , але й його неповнолітньої дитини.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора України ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, зокрема, що виходячи з ч.4 ст.174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Дослідивши матеріали судової справи №760/33152/21, провадження №1-кп/760/1783/22, заслухавши пояснення сторін, представника ОСОБА_12 третьої особи, щодо майна якої накладено арешт, власника арештованого майна, - адвоката ОСОБА_6 , суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.4 ст.174 КПК суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Разом з тим, наведене положення законодавства України слід ураховувати разом з іншими його приписами, зокрема, з п.12 ч.1 ст.368 КПК України, згідно з якими, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

З урахуванням телеологічного принципу тлумачення норм законодавства, суд доходить висновку, що питання про скасування арешту майна суд зобов`язаний вирішити під час ухвалення вироку, проте це не обмежує суд у розгляді відповідного клопотання на інших стадіях судового розгляду.

Такий висновок суду підтверджується, серед іншого, ч.3 ст.315 КПК України, згідно з якою під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, одним з яких, як відомо, в силу п.7 ч.2 ст.131 КПК України, є арешт майна.

Отже, виходячи з приписів КПК України, повноваження суду розглянути клопотання про скасування арешту майна не обмежуються стадією ухвалення вироку.

Щодо суті клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна, то суд виходить з чч.1, 4 ст.41 Конституції України, відповідно до яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як встановлено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Виходячи з п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000246 від 31.03.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в справі №757/24893/21-к від 15.05.2021 року було накладено арешт на належні ОСОБА_7 автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , ключ від цього автомобіля, свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу НОМЕР_3 , що посвідчує право власності, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також встановлено, що на час постановлення вищевказаної ухвали слідчого судді досудове розслідування кримінального провадження №0000246 від 31.03.2021 здійснювалося за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто тяжкого злочину.

На даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження №0000246 від 31.03.2021 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, тобто у нетяжкому злочині.

При цьому, власник майна - ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду має лише статус третьої особи, щодо майна якої накладено арешт.

Суд також ураховує, що згідно з абз.2 ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Також суд ураховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в його постанові від 15.05.2019 року в справі №372/2904/17-ц, яка полягає в тому, що право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу.

При цьому, особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як і інших визначених конвенцією прав, відповідно до ст.13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі (п.29).

Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном (п.31).

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження (п.35).

Так, вирішуючи питання про скасування арешту майна, суд зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно суспільний інтерес; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Виходячи з вищенаведених норм законодавства України, судової практики та встановлених фактичних обставин, зокрема, зміни правової кваліфікації в кримінальному провадженні №0000246 від 31.03.2021 з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 368 КК України (нетяжкий злочин), завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, те, що зібрані під час досудового розслідування докази були процесуально зафіксовані та оформлені, визнані достатніми для складання обвинувального акта і відкриті стороні захисту, обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування були спрямовані до суду, який здійснює судовий розгляд, з врахуванням статусу власника майна ОСОБА_7 виключно як третьої особи, щодо майна якої накладено арешт, тривалого часу вищевказаного арешту майна ОСОБА_7 , що порушує життєвий уклад його та родини, суд дійшов висновку, що доводи ОСОБА_7 , викладені в клопотанні про скасування арешту, є частково обґрунтованими, та в подальшому застосуванні заборони користування майном, встановленою ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в справі №757/24893/21-к від 15.05.2021 року про накладення арешту, відпала потреба, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим суд доходить висновку, що на даний час продовжує існувати легітимна мета арешту майна як втручання в право особи на мирне володіння ним збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконання завдань кримінального провадження, а тому із врахуванням засади пропорційності такого втручання публічному інтересу слід залишити в силі заборону відчуження та розпорядження майном, на яке було накладено арешт вищевказаною ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст.131, 132, 170, 174, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання третьої особи, щодо майна якої накладено арешт, власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в справі №757/24893/21-к від 15.05.2021 року, скасувавши заборону користування автомобілем «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , ключем від цього автомобіля, свідоцтвом про реєстрацію цього транспортного засобу НОМЕР_3 , що посвідчує право власності, які належать ОСОБА_11 .

Повернути власнику майна ОСОБА_13 автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , ключ від цього автомобіля, свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу НОМЕР_3 , що посвідчує право власності, заливши в силі заборону відчуження та розпорядження вищевказаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1