Справа № 310/1804/21
У Х В А Л А

іменем України

21.06.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000052 від 01.02.2021 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Бердянськ Запорізької області, громадянин України, з середньої освітою, не працюючий, який не має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, за за ч. 3 ст. 187 КК України про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Бердянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
15.06.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно вказаного обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого проти даного клопотання заперечує, так як клопотання необгрунтоване, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені.
З поданих до суду матеріалів суд вбачає, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.02.2022 під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, до 01.05.2022.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2022 обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, до 25.06.2022
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Заслухавши прокурора, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 згідно ст.177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі, а також наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Суд вважає, що вказані підстави продовжують мати місце і на даний час.
Так, обґрунтованість підозри, а в подальшому обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується складеним слідчим та погодженим прокурором і направленим до суду обвинувальним актом, у якому викладені фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, надана правова кваліфікація з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.
Ризики, заявлені під час досудового розслідування не відпали і не зменшились і на теперішній час, зокрема, обвинувачений:
- може переховуватися від суду;
- вчинити інше кримінальне правопорушення;
- може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного
Згідно п.1 ч.1 ст. 177 КПК України обвинувачений може переховуватись від суду.
Так ОСОБА_5 , розуміючи, що будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна та, усвідомлюючи невідворотність вчинених ним дій, сталого, навіть неофіційного, місця роботи, зможе безперешкодно переховуватись від суду, що унеможливить проведення досудового розслідування, прийняття процесуальних рішень у розумні строк та свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ризик втечі з місця постійного проживання та від органів досудового розслідування суттєво підвищується в умовах дії в України воєнного стану.
Згідно п.3 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні.
Даний ризик підтверджується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 має змогу, застосовуючи погрози, насильство, або будь-яким іншим шляхом незаконно впливати на потерпілого, свідка (малолітнього), місця проживання яких відомі обвинуваченому, з метою зміни свідчень на його користь, що створює ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Даний ризик підтверджується тим фактом, що обвинувачений ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, є наркозалежною особою, що було встановлено освідуванням підозрюваного 02.02.2020, що створює ризик до вчинення ним нових злочинів, так як підозрюваному необхідні грошові кошти для придбання наркотичних засобів, або іншого майно, яке необхідно для життєдіяльності. Крім того, як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, кримінальні провадження перебувають на розгляді в суді.
Враховуючи викладене вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 є особою без постійного джерела доходів та обставини, за яких підозрюваний вчинив корисливі, зухвалі злочини, у т.ч. поєднаний із спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому, не виключена можливість, що він продовжить свої злочинні дії або вчинить інший корисливий злочин.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Згідно вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Необхідно зауважити, що ч. 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання має оцінюватись також з урахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити цей ризик або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення. Вказана позиція зазначена в рішенні Європейського суду з прав людини «Панченко проти Росії».
У рішенні по справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
З огляду на викладене, вважаю, що окрім наявного обґрунтованого обвинувачення, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, що виключає на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на більш м`який. Крім того, виходячи з високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням високого ступеня суспільної небезпеки інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до його особистої свободи, встановлені обставини справи є достатніми для прийняття судом рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
З урахуванням вищевикладеного вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть унеможливити реалізацію наведених ризиків.
Відсутність медичних протипоказань дозволяє продовження міри запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, час його перебування під вартою не виходить за межі розумних строків.
Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати деякими судами правосудді під час воєнного стану, розпорядженням № 4/0/9-22 від 10.03.2022 Верховний Суд змінив територіальну підсудність судових справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпровської області.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 21.06.2022 р. по 19.08.2022 р. включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1

21.06.2022