Справа № 761/9775/22
Провадження № 1-кс/761/9546/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4, при секретарі ОСОБА_5, за участю: захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7, підозрюваної ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_8, слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_1 на повідомлення старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_10 від 01 червня 2021 року про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000911 від 12 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

02 червня 2022 року захисник ОСОБА_6, який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_1 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України із скаргою на повідомлення старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_10 від 01 червня 2021 року про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000911 від 12 жовтня 2020 року , у якій просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 01 червня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, складене у кримінальному провадженні № 0000911 від 12 жовтня 2020 року, зобов`язати службових осіб слідчого управління ГУ Національної поліції у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_1 , зобов`язавши слідчого, прокурора закрити кримінальне провадження №0000911 від 12 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів та вимог скарги захисник вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,є незаконним і необґрунтованим, ґрунтується на підставі доказів, які суперечать фактичним обставинам справи.

Вказує, що Висновок експерта від 19 травня 2021 року № СЕ-19/111-21/20560-ІТ, на підставі якого ґрунтується повідомлення про підозру ОСОБА_1 , є неповним і необ`єктивним та не може братись до уваги при вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак складу кримінального правопорушення.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6, ОСОБА_7 , підозрювана ОСОБА_1 скаргу підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній факти та обставини, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8, слідчий ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою, посилаючись на те, що повідомлення ОСОБА_1 про підозру від 01 червня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідає приписам норм кримінального процесуального закону та здійснено з дотриманням вимог КПК України, визначених ст.ст. 277-278 КПК України в повному обсязі. В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують обставини, викладені в повідомленні про підозру від 01 червня 2021 року. Просили відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7, підозрюваної ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_8, слідчого ОСОБА_9, дослідивши матеріали скарги та надані стороною захисту докази, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000911 від 12 жовтня 2020 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,надані слідчому судді органом досудового розслідування, приходить до такого висновку.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Частинами 1, 2 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до п.2 ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Порядок вручення письмового повідомлення про підозру визначено ст. 278 КПК України і воно здійснюється у день його складання слідчим або прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000911 від 12 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_1 і пішохода ОСОБА_2 , внаслідок якої остання загинула на місці.

В межах здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 01 червня 2021 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 складено та повідомлено про підозру ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до змісту повідомлення про підозру ОСОБА_1 підозрюється в тому, що: «12 жовтня 2020 року, приблизно о 09 годин 20 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки «TOYOTA FJ CRUISER»,д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по колу на перехресті проспекту Героїв Сталінграду у м. Києві, навпроти будинку № 16-В розпочала перестроювання праворуч, з метою подальшого руху в напрямку вул. М. Тимошенка.

В цей час, пішохід ОСОБА_2 , ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, в місці непередбаченому для руху пішоходів, перебігала проїзну частину, яка має чотири смуги руху, наближаючись зліва до смуги руху вищезазначеного транспортного засобу.

Під час руху ОСОБА_1 допустила порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 10.1, та 12.3 Правил дорожнього руху України.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_1 виявилися в тому, що вона, керуючи технічно справним автомобілем марки «TOYOTA FJ CRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по колу на перехресті проїзної частини просп. Г. Сталінграда, маючи намір подальшого руху в напрямку вул. М. Тимошенка, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочала маневр перестроювання праворуч, під час виконання якого, маючи об`єктивну змогу своєчасно виявити пішохода, яка в темпі бігу наближалась до її смуги руху, та, як наслідок, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею транспортного засобу, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволіклась від керування транспортним засобом, внаслідок чого, навпроти будинку № 16-В по просп. Г. Сталінграда у м. Києві скоїла наїзд на останню, спричинивши їй тілесні ушкодження.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 загинула на місці. Смерть ОСОБА_2 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.

Порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками».

Проте, органом досудового розслідування вищезазначених вимог закону щодо змісту підозри та наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, тобто дотримання стандарту достатніх підстав (доказів) дотримано не було,складене повідомлення про підозру не підтверджено об`єктивними, повними і всебічними фактичними даними, які надані слідчому судді, та не відповідає обставинам справи.

Так, орган досудового розслідування доводить обґрунтованість повідомленої 01 червня 2021 року ОСОБА_1 підозри спираючись виключно на Висновок експерта від 19 травня 2021 року № СЕ-19/111-21/20560-ІТ, який проводився Київським НДЕКЦ .

Разом з цим, вказаний Висновок експерта спирався на вихідні дані, які були задані органом досудового розслідування, без врахування всієї повноти фактичних даних, які могли бути отримані органом досудового розслідування, неповних даних про обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження , після повідомлення про підозру ОСОБА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року (справа №761/20447/21) , у кримінальному провадженні проведено слідчий експеримент з виїздом на місце дорожньо-транспортної пригоди. При цьому ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року містила висновок про доцільність призначення у кримінальному провадженні автотехнічної експертизи у випадку отримання у результаті слідчого експерименту даних, що будуть відрізнятись від даних, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

На виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року слідчим із залученням експертів, за участю підозрюваної ОСОБА_1 , 11 червня 2021 року проведено слідчий експеримент з виїздом на місце дорожньо-транспортної пригоди.

За результатом проведення слідчого експерименту отримано фактичні дані, які мають значення для оцінки дії водія ОСОБА_1 , та не були надані на дослідження експерту .

Після проведення слідчого експерименту слідчим за результатами розгляду клопотання сторони захисту 17 червня 2021 року відмовлено у його задоволенні в частині призначення автотехнічної експертизи з урахуванням даних встановлених під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_1 до Київського НДІ судових експертиз, та проведення експертизи доручено Київському НДЕКЦ МВС України.

15 липня 2021 року захисником підозрюваної ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в порядку ст. 303 КПК України подано до Шевченківського районного суду м. Києва скаргу на бездіяльність слідчого.

29 червня 2021 року сторона захисту звернулась до Київського НДІ судових експертиз з клопотанням про проведення автотехнічної експертизи з урахуванням даних, встановлених під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_1 , відповідно до Висновку якої (Висновок експертів від 23 жовтня 2021 року №20629/20630/21-5) встановлено, що:-в даній дорожній ситуації та з технічної точки зору водій автомобіля «TOYOTAFJCRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виявлення небезпеки для руху;

- невідповідностей в діях водія автомобіля «TOYOTAFJCRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимогам ПДР України з технічної точки зору не вбачається;

-в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з технічної точки зору слід вважати вихід пішохода ОСОБА_2 поза пішохідним переходом на смугу руху автомобіля «TOYOTAFJCRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , в безпосередній близькості від цього автомобіля, що наближався.

За результатами розгляду скарги від 15 липня 2021 року захисника ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, 11 серпня 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ( справа №761/27102/21) скаргу задоволено частково та призначено у кримінальному провадженні №0000911 від 12 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 286 КК України судову автотехнічну експертизу із врахуванням даних слідчого експерименту від 11 червня 2021 року, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

21 лютого 2022 року на підставі ухвали слідчого судді від 11 серпня 2021 року у кримінальному провадженні №0000911Київським НДІСЕ проведено автотехнічну експертизу з урахуванням двох варіантів вихідних даних щодо виникнення моменту небезпеки для водія ОСОБА_1 : 1) з визначеним моментом небезпеки для водія ОСОБА_1 на думку сторони захисту; 2) з визначеним моментом виникнення небезпеки для водія ОСОБА_1 на думку органу досудового слідства.

Відповідно до Висновку експертів від 21 лютого 2022 року № 28738/21-52 для вирішення питань, що поставлені перед експертами, взято до уваги два варіанти вихідних даних, та експерти дійшли таких висновків:

1. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «TOYOTAFJCRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у ході перестроювання в межах перехрестя, де організовано круговий рух, з крайньої лівої смуги у крайню праву з метою подальшого виїзду з перехрестя на вул. м. Тимошенка повинна була діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України.

2.В дорожній ситуації, що склалася, пішохід ОСОБА_2 в ході перетину проїзної частини, де організовано круговий рух, повинна була діяти відповідно до вимог п. 4.14 а) і г) ПДР України.

3.При заданих вихідних даних та з технічної точки зору в даній дорожній ситуації водій автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER», д.н.з.НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виявлення небезпеки для руху.

4.Варіант №1.

З причин, викладених у дослідницькій частині, невідповідностей в діях водія автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимогам ПДР України з технічної точки зору не вбачається.

Варіант № 2.

В діях водія автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України з технічної точки зору.

5.Для надання оцінки дій пішоходу ОСОБА_2 в даній дорожній ситуації спеціальні автотехнічні знання не потрібні, зазначене питання може бути вирішене слідство самостійно відповідно до вимог розділу 4 ПДР України.

6.Варіант №1.

Враховуючи результати проведеного дослідження, слід зазначити, що в даній дорожній обстановці при встановлених обставинах, виникнення небезпеки (обставинах наближення пішохода до смуги руху автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 ) в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з технічної точки зору слід вважати вихід пішохода ОСОБА_2 поза пішохідним переходом на смугу руху автомобіля «TOYOTA FJ CRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , в безпосередній близькості від цього автомобіля, що наближався.

Варіант № 2.

При викладеному варіанті вихідних даних невідповідність дій водія автомобіля «TOYOTAFJCRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вимогам п. 12.3 ПДР України перебуває у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

7. Визначення питання щодо причини виникнення дорожньо-транспортної пригоди носить правовий характер і потребує всебічної оцінки доказів по кримінальному провадженню (з урахуванням даного висновку), що виходить за межі компетенції експертів-автотехніків.

Згідно з вищевказаним Висновком експертів від 21 лютого 2022 року № 28738/21-52, експерти дійшли висновку, що з урахуванням вихідних даних на думку сторони захисту в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «TOYOTA FJ CRUISER», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виявлення небезпеки для руху та дій ОСОБА_1 , що не відповідають вимогам ПДР України, з технічної точки зору не вбачається.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що у Висновку експертів від 21 лютого 2022 року № 28738/21-52 з урахуванням вихідних даних на думку органу досудового розслідування (варіант 2), так само як і у Висновку експерта від 19 травня 2021 року № СЕ-19/111-21/20560-ІТ, що проводився до складення повідомлення про підозру, не враховувалось фактичні дані, отримані за результатом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_1 .

Таким чином, на переконання слідчого судді, Висновок експерта №СЕ-19/111-21/20560-ІТ від 19 травня 2021 року , на підставі якого складено повідомлення про підозру ОСОБА_1 , виходить з неповних даних про обставини дорожньо-транспортної пригоди, оскільки для дослідження експертам не було надано результатів слідчого експерименту. Вказана слідча дія проведена на підставі ухвали слідчого судді вже після вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру.

Разом з цим, враховується, що для повідомлення особи про підозру має бути наявним склад кримінального правопорушення та достовірні, належні, допустимі, що в свої сукупності будуть достатніми для повідомлення особі про підозру.

Дослідивши та вивчивши вищезазначені висновки автотехнічних експертиз, інші матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що висновки автотехнічної експертизи з урахуванням вихідних даних, визначених на думку органу досудового слідства, є недостатніми для підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, поза розумним сумнівом, оскільки вихідні дані щодо моменту виникнення небезпеки для водія ОСОБА_1 для експертів задано органом досудового слідства без врахування показань ОСОБА_1 та даних, встановлених під час проведення слідчого експерименту за її участю, що не відповідає фактичним обставинам події та суперечить загальним засадам і принципам кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого чим Кодексом.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. «Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, див. в Рішенні Конституційного Суду № 12-рп/2011 від 20.10.2011р.» У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Згідно п. 1 ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Принцип верховенства права, визначений у ст. 8 КПК України, передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Крім того, згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Перевіряючи наявність вказаної підстави для повідомлення про підозру, слідчий суддя виходить з того, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру відсутні фактичні дані, які вказують на вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй кримінального правопорушення,і слідчий суддя в даному випадку враховує імперативну позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ходорковський проти Росії», згідно з якою суддя повинен заснувати своїх рішення тільки на доказах в юридичному сенсі.

Оскільки повідомлення про підозру вручено ОСОБА_1 з порушенням порядку, визначеного нормами КПК України, зокрема за відсутності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає наявними підстави для задоволення скарги та скасування повідомлення про підозру від 01 червня 2021 року ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000911 від 12 жовтня 2020 року.

Поряд з цим, не підлягають задоволенню вимоги скарги в частині зобов`язання службових осіб слідчого управління ГУ Національної поліції у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_1 , а також в частині зобов`язання слідчого, прокурора закрити кримінальне провадження №0000911 від 12 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, оскільки розгляд вказаних вимог скарги не передбачений у порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 8, 84, 276,277, 303, 306, 307,309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_1 на повідомлення старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_10 від 01 червня 2021 року про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000911 від 12 жовтня 2020 року - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_10 від 01 червня 2021 року про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000911 від 12 жовтня 2020 року.

В іншій частині скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_4