Справа № 761/4273/22
Провадження № 1-кс/761/2746/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №00025553 від 30.06.2021 року,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №00025553 від 30.06.2021 року.

В обґрунтування клопотання адвокати зазначають, що відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року, зокрема, накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході обшуку 28.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_6 , та на автомобіль марки «HYUNDAI ACCENT», який на праві володіння належить ОСОБА_6 , на праві власності належить ОСОБА_7 . В той же час, зауважують, що слідчий суддя при винесенні рішення про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0002553, не врахував те, що майно не було ідентифіковано до реальної приналежності вчинення кримінального правопорушення, та як засіб відшкодування цивільних вимог потерпілому, оскільки відсутня наявність всіх реальних збитків. Враховуючи вищевикладене, просять клопотання задовольнити та скасувати арешт на майно, який було накладено на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, в рамках кримінального провадження №0002553.
Адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання. Клопотань про відкладення судового розгляду на адресу суду не направляли.
Неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Зауважив, що дане майно було вилучено в ході обшуку в рамках кримінального провадження №0002553 від 30.06.2021 року, наразі триває досудове слідство та призначено ряд експертиз. За допомогою автомобіля перевозились викрадені речі. Долучив до матеріалів судової справи витяг з ЄРДР та постанову слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві про визнання вилученого в ході обшуку майна речовими доказами в даному кримінальному провадженні. Просив відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, вивчивши матеріали справи про арешт майна /справа №761/39165/21/, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002553 від 30.06.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.11.2021 року накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході обшуку 28.10.2021 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в якій фактично проживає ОСОБА_6 , та на автомобіль марки «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, зокрема, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року вбачається, що при вирішенні питання про накладання арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, зазначене у клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0002553 в розумінні ст.98 КПК України, тобто існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, а арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу та потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, доводи адвокатів викладені у клопотанні про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають дійсності, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що арешт на майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, та наявні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям речового доказу .
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Так, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, а необхідність в подальшому продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не відпала, що доведено в судовому засіданні прокурором, оскільки застосуваннязазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні на даний час.
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст.98, 170, 174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №00025553 від 30.06.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя