Провадження № 11-сс/4808/312/22
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 3 ст.436-2 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою призначити ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що в ухвалі слідчий суддя не обґрунтував належним чином жодного ризику та не навів будь-яких доказів необхідності застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою без визначення застави.

Вважає, що слідчий не довів існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вони не підтверджені доказами. Зауважує, що підозрюваний жодних спроб щодо переховування не вчиняв, постійно був на зв`язку, не міг розголошувати іншим співучасникам інформацію про хід досудового розслідування чи приховувати докази їхніх злочинних дій тому, що в повідомленні про підозру не зазначено будь-яких інших співучасників, та не міг вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти їх, оскільки у ОСОБА_7 вилучено всю техніку. Зазначає, що суд першої інстанції невірно дійшов до висновку, про не можливість застосування до підозрюваного застави.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, раніше не судимий та в межах судового розгляду в суді першої інстанції зазначив, що певні дії, які передбачені в КК України та вчинення яких йому інкримінується, він вчиняв з метою погіршення репутації викладачу навчального закладу, в якому він навчався, а не з метою настання негативних наслідків для України як Держави. Саме мобільний номер викладача та його особиста фотографія були зазначені у відповідному телеграм-каналі, що й підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 вересня 2022 року клопотання слідчого задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 жовтня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Суд першої інстанції мотивував прийняте рішення тим, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 435- 1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, та прокурором і слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України, що перешкоджають органам досудового розслідування уникнути їх без взяття ОСОБА_7 під варту, а саме: п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлює, що санкція злочинів, у вчиненні яких він підозрюється є досить суворою, оскільки передбачає покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 5 років, у зв`язку із чим, ризик ухилення від покарання є цілком реальним; п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій; п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, та, ухиляючись від органів досудового розслідування, може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

При цьому слідчий суддя зазначив, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Фактично досудовим розслідуванням встановлено, що 06.04.2022 об 04 год. 44 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Коломия Коломийського району Івано-Франківської області (далі м. Коломия), використовуючи особисті профілі у соціальному інтернет-месенджері «Телеграм» «Ярослав А. @yarik4326» та номер мобільного телефону НОМЕР_1 , а також « ОСОБА_10 » та номер мобільного телефону НОМЕР_2 , за допомогою особистих технічних пристроїв створив телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 до якого долучив 205 осіб, не розкриваючи при цьому свою особу та особисті ідентифікатори.

Реалізовуючи злочинний умисел на розповсюдження матеріалів із публічними закликами до захоплення державної влади, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Коломия, 19.05.2022, о 15 год. 00 хв. із використанням власного ПЕОМ особисто розмістив на телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на т.зв. «стрічці новин» відео сюжет тривалістю 02:42 хв. та допис, що містить заклики призначеного російською окупаційною адміністрацією на посаду т.зв. «голови військово-цивільної адміністрації Херсонської області» ОСОБА_11 із закликами до насильницького захоплення державної влади шляхом самостійного формування виконавчих органів влади.

Діючи з метою зміни меж території та кордону України, посягаючи на конституційні принципи та суспільні відносини, що забезпечують її суверенітет, ОСОБА_7 умисно став розповсюджувати публічні заклики до значного кола осіб, в яких висловлювати ідеї про передачу частини території України під юрисдикцію РФ, проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій РФ території України.

Зокрема, 06.04.2022, о 05 год. 00 хв., він розмістив на власному телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » текст про підготовку референдуму на території Херсонської області.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, перебуваючи у м. Коломия, ОСОБА_7 07.06.2022, о 11 год. 00 хв. оприлюднив на особистому телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » текст із повідомленням призначеного російською окупаційною адміністрацією на посаду т.зв. «голови військово-цивільної адміністрації Херсонської області» ОСОБА_12 про проведення референдуму про перехід Херсонської області в склад РФ.

Також ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу на вчинення публічних закликів до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій РФ території України, перебуваючи у м. Коломия, опублікував 15.05.2022, о 07 год. 30 хв. на особистому телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » публікацію про те, що «звільнені регіони України повинні перейти в склад РФ.

У подальшому, ОСОБА_7 , реалізовуючи злочинний умисел на виготовлення та поширення матеріалів, які містять образу честі і гідності військовослужбовців, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, використовуючи створений ним 06.04.2022 телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_1 » поширив ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 29.05.2022 для невизначеного кола осіб, негативні висловлювання та зневажливі, презирливі характеристики, що ображають честь та гідність військовослужбовців ЗСУ, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ.

23.04.2022 року, о 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 , розмістив на особистому телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відео-ролик, в якому міститься заперечення збройної агресії РФ проти України.

Далі, ОСОБА_7 , реалізовуючи злочинний умисел на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, діючи повторно, розмістив 06.05,2022, 16.05.2022, на особистому телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » матеріали зі схвальною характеристикою збройної агресії РФ, окупації території України як «освобождения» від так званих «нацистів», підтримкою загарбницької доктрини «русского мира», в т.ч. характеризуючи окупацію Херсонщини як суспільно-політичне благо для регіону.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_7 31 серпня 2022 року в кримінальному провадженні № 0000003 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України (а.п. 6-15), а саме в: розповсюдженні матеріалів із публічними закликами до захоплення державної. влади, публічних закликах до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, поширенні матеріалів, які містять образу честі i гідності військовослужбовців, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, глорифікації її учасників, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішньо-громадянського конфлікту, вчинених повторно.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 6-15), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с. 25-27), протоколом допиту підозрюваного (а.с. 28-30), протоколом обшуку (а.с. 33-36), протоколом огляду (а.с. 37-52), та іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінки підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчий суддя в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, уродженець м. Коломия, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, депутатом не являється, тимчасово не працюючий, з вищою освітою, раніше не судимий.(а.с. 25)

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не спростовано мотивів слідчого судді.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 3 ст. 436-2 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 3 ст.436-2 КК України, з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що мають місце у даному випадку, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, керуючись абзацом 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, дійшов правильного висновку про неможливість визначення розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції на даний час не вбачає підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 необхідно залишити без змін, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, на основі всебічно з`ясованих обставин, з наведенням відповідних мотивів.

Керуючись вимогами ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 435-1, ч. 3 ст.436-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4