справа № 295/4456/22
У Х В А Л А

29 червня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

До Житомирського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у названому кримінальному провадженні № 0000291 разом із угодою про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 обвинувачується у повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Всі учасники судового засідання, підтримали вказану угоду та просили затвердити її.
Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_4 25.11.2021 о 00 год. 15 хв. перебуваючи в гуртожитку підприємства "Онур" (с. Великі Кошарища Житомирського району та області) заволодів мобільним телефоном ОСОБА_6 вартістю 3780 грн. шляхом зловживання довірою.
Сторони погодились на кваліфікацію діяння, інкримінованого ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 190 КК як шахрайство, вчинене повторно. Про цьому сторони погодились, що наявність такої кваліфікуючої ознаки підтверджується тим, що ОСОБА_4 23.09.2015 був засуджений Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК до покарання у виді 3 років позбавлення волі, і на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки. Прокурор повідомила, що ухвалою суду у звільненні ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за закінченням іспитового строку було відмовлено. Разом із цим, відомості щодо звернення цього вироку до виконання відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 32 КК повторність кримінальних правопорушень відсутня, якщо судимість за раніше вчинене кримінальне правопорушення було погашено або знято. Згідно із п. 1 ст. 89 КК такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Таким чином, у випадку засудження особи із застосуванням ст. 75 КК судимість вважається погашеною у випадку невчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення та нескасування рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому для погашення судимості рішення суду про звільнення від вибування покарання по закінченню іспитового строку не вимагається.
ОСОБА_4 був засуджений 23.09.2015 до покарання у виді позбавлення волі і звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки. Цей строк сплив 23.09.2018. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення після спливу іспитового строку (25.11.2021). Доказів вчинення інших кримінальних правопорушень під час іспитового строку, яким відповідно до ст. 62 Конституції України може бути лише вирок суду, як і рішень про скасування звільнення від відбування покарання суду не надано. Таким чином, на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_4 діяння 25.11.2021 останній не мав судимості за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.09.2015, обвинувачується у вчиненні одного епізоду діяння, отже, в інкримінованому йому діянні відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність.
За таких обставин угода про визнання винуватості суперечить КК, порушує право обвинуваченого на справедливе судове рішення, а тому затвердженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 314, 468-474 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

У затвердженні угоди про визнання винуватості від 11.05.2022 між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000291 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1