Справа № 375/373/22
Провадження №1-кп/375/66/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року смт. Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000757, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2022 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів Рокитнянського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні дітей не маючого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого, 28.12.2009 Рокитнянським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 10.08.2010 Рокитнянським районним судом Київської області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України приєднано 3 місяці по вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 28.12.2009 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 08.12.2010 Рокитнянським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 9 місяців, звільненого 03.08.2012 умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 9 місяців 6 днів; 15.10.2014 Тращанським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 07.04.2017 в зв`язку з відбуттям строку покарання; 04.07.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 11.11.2019 Баришівським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано 1 місяць по вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2019 та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Звільнений 02.11.2021 умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 5 місяців 25 днів,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не погашену в законному порядку судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив злочин проти власності при наступних обставинах.

04.04.2022 близько 09 години ОСОБА_4 прийшов до місця проживання своєї тітки ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_2 . Зайшовши в середину будинку через незачинені вхідні двері, ОСОБА_4 виявив свою тітку, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та спала на підлозі у кухонній кімнаті. ОСОБА_4 , розбудив ОСОБА_6 та перевів її до спальної кімнати. Повернувшись до приміщення кухні, ОСОБА_4 виявив мобільний телефон марки ZTE Blade А7, який лежав на столі.

Усвідомлюючи що ОСОБА_6 спить та не спостерігає за його діями, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на крадіжку даного телефону та іншого майна з домоволодіння ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 04.04.2022 близько 09 год. 15 хв. діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану введеного Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає взяв зі столу виявлений ним мобільний телефон марки ZTE Blade А7 2019, вартістю 1389,60 грн. (Одна тисяча триста вісімдесят дев`ять гривень 60 копійок), належний ОСОБА_6 , та сховав його до кишені своєї куртки.

Після цього ОСОБА_4 вийшов з будинку та зайшов через не зачинені двері до господарської будівлі, яка належить ОСОБА_6 . В середині приміщення він виявив дорожній велосипед марки Україна, вартістю 933,00 грн. (Дев`ятсот тридцять три гривні 00 копійок), який теж вирішив викрасти.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_4 викотив з приміщення господарської будівлі вказаний велосипед, потім викотивши його через незачинену хвіртку за межі домоволодіння, поїхав на ньому до не діючого колгоспу, розташованого за адресою АДРЕСА_2 де залишив велосипед зберігатися в приміщенні недіючої ферми, розпорядившись таким чином викраденим велосипедом на власний розсуд.

В подальшому, викраденим мобільним телефоном ZTE Blade А7 pro, ОСОБА_4 також розпорядився на власний розсуд, а саме продав його ОСОБА_7 .

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2322 гривень 60 копійок.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто як вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив подану до суду укладену між ним - прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області та на той час підозрюваним ОСОБА_4 , за участі його захисника ОСОБА_5 , угоду про визнання винуватості від 28 травня 2022 року, просив її затвердити та винести вирок відповідно до укладеної угоди, а саме призначити узгоджене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 11.09.2019, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно із угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за частиною 4 статті 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 , у присутності свого захисника ОСОБА_5 , діючи добровільно, погодив укладення даної угоди та підписав її, щиро каючись, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в даній угоді та у врученому обвинувальному акті.

При укладенні угоди сторони прийняли до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують його покарання а також врахували особу винного.

Позиції учасників судового провадження щодо угоди.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 укладену угоду про визнання винуватості підтримав, вказавши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність її укладення, належність даного кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також, що існують достатні фактичні дані для визнання обвинуваченим своєї винуватості у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яка підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а також повідомив що правопорушенням завдана майнова шкода фізичній особі, яка визнана потерпілою у кримінальному провадженні та про письмову згоду потерпілої на укладення зазначеної угоди, яка надана добровільно.

Крім того прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили у вказаному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється, просив суд затвердити угоду. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення, і що він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, проте все одно просив затвердити укладену угоду. Він також вказав, що повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження та повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості її сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про заміну йому обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший - не пов`язаний з позбавленням волі, а саме просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду, повідомивши, що її умови відповідають вимогам законодавства, а її укладення є добровільним та призначити ОСОБА_4 узгоджене угодою покарання.

З приводу заявленого прокурором клопотання про обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили зазначив, що просить у його задоволенні відмовити, оскільки прокурором не зазначено наявність ризиків, що його підзахисний перебуваючи на волі буде ухилятись від виконання вироку чи іншим способом перешкоджати кримінальному провадженню або вчинить інше кримінальне правопорушення. Тому просить суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до набрання вироком законної сили обрати щодо нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокуром та обвинуваченим ОСОБА_4 , зазначивши, що надана згода на її укладення є добровільною. Просила затвердити укладену угоду.

Прокурор підтримав заявлене ним клопотання та просив суд обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Обрання такого запобіжного заходу він обгрунтував тим, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та вчинив злочин, у якому він обвинувачується, у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Це дає підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 продовжить злочинну діяльність та може вчинити інший злочин.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з частиною 2 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України є тяжким злочином.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 4 статті 185 КК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся у вчиненому, його діями шкода завдана правам та інтересам окремої особи, яка визнана потерпілою у кримінальному провадженні та надала письмову згоду прокурору на укладення угоди, та він погодився із прокурором на призначення йому покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, та з урахуванням вимог частини 1 статті 71 КК України на призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000757, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2022 року, щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені статтею 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 КПК України.

ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беззастережне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також особі винного, який має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, характеризується посередньо за місцем проживання.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої потерпілій його діями шкоди шляхом повернення викрадених речей.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно із статтею 67 КК України, судом не встановлено.

Реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий та вчинив кримінальне правопорушення - злочин будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком суду, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства із призначенням йому покарання у виді позбавлення волі у нижній межі санкції частини 4 статті 185 КК України

Санкцією частини 4 статті 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України суд не вбачає.

Суд також не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог статті 75 КК України, або ж застосування до нього статті 69-1 КК України.

Крім того, судом враховується те, що 11 листопада 2019 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Баришівського районного суду Київської області за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі частини 4 статті 70 КК України до покарання приєднано 1 місяць по вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2019 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, звільнений 02 листопада 2021 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 5 місяців 25 днів.
Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого, за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил статті 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Пунктом 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що при визначенні покарання за правилами статті 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, в тому числі, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (статті 81, 107 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Частиною 4 ст. 71 КК України визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відтак, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене згідно з положеннями частин 1, 4 статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутної частини покарання за попереднім вироком Баришівського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року.

При цьому, суд керується правилами частини 5 статті 72 КК України, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З огляду на здійснені підрахунки невідбутий строк покарання ОСОБА_4 згідно з вироком Баришівського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року складає 5 місяців 25 днів та відповідно до частини 1 статті 71 КК України, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів та дасть можливість останньому переосмислити власну поведінку та зробити належні висновки.

Згідно з приписами пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Судом встановлено, що згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.04.2022 ОСОБА_8 був затриманий 07.04.2022 о 8 годину 30 хвилин та ухвалою Білоцерківського районного суду Київської області від 08.04.2022 у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з 07 квітня 2022 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 завдано шкоди майнового характеру, яка відшкодована під час досудового розслідування шляхом повернення викраденого майна.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами статті 100 КПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, ст. ст. 314, 373-374, 377, 468- 470, 472-475 КПК України, ст. 12, ст. 71, ч. 4 ст. 185 КК України, суд -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 травня 2022 року укладену між прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та на той час підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000757, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів Рокитнянського району Київської області, громадянина України, винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі частин 1, 4 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_4 за даним вироком, частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 11 листопада 2019 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

В межах даного кримінального провадження обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу - тримання під вартою і утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання вироку законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, тобто з 07 квітня 2022 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- велосипед марки "Україна" сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити у власності останньої;

- мобільгий телефон марки "ZTE А7000" чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , "ZTE Blade А7 2019" з вмістом всередині двох сім карт Київстар та МТС "Vodafone, та карту пам`яті Micro SD 8 GB, які зберігаються у камері речових доказів відділу поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ( вул. Заводська, 3 смт Рокитне Білоцерківського району Київської області) - повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

- сім карту мобільного оператора "Київстар" синього кольру з маркуванням № НОМЕР_4 , яка зберігається у камері речових доказів відділу поліції №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ( вул. Заводська, 3 смт Рокитне Білоцерківського району Київської області) - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Судові витрати не заявлені.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, представнику потерпілого та прокурору.

Вирок проголошено 02 червня 2022 року негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя ОСОБА_9