Справа № 204/3197/22
Провадження № 1-кс/204/855/22
У Х В А Л А
27 травня 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
В судове засідання прокурор не з`явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, які в ньому зазначені.
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.172 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт майна може розглядатися без повідомлення власника майна, його представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя робить висновок, про можливість розглянути клопотання у судовому засіданні без виклику власника майна, для уникнення в подальшому унеможливлення виконання завдань кримінального провадження.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
25.05.2022 постановою заступника начальника слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області граната з маркуванням «107 112-75т»; граната з маркуванням «165-77»; три граната з маркуванням «134-76т»; дві граната з маркуванням «С6- 10-45 61-2667т»; 5 запалів до гранати «54-67 УЗРГМ 583»; 92 патрони калібру 7,62 мм.; 1 магазин було визнано в якості речового доказу які можуть являтися знаряддям злочину.
Враховуючи вищевикладене, та те, що майно, яке вилучене під час проведення обшуку в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , для встановлення повних обставин скоєння злочинів, та осіб, які можуть бути причетними до скоєння вище вказаного злочину, з метою забезпечення схоронності спірного майна, чи уникнення пошкодження майна, відчуження майна, злочинного посягання, необхідно накласти арешт на зазначене майно.
Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту на що майно, яке вилучене під час проведення обшуку в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , а саме: граната з маркуванням «107 112-75т»; граната з маркуванням «165-77»; три граната з маркуванням «134-76т»; дві граната з маркуванням «С6- 10-45 61-2667т»; 5 запалів до гранати «54-67 УЗРГМ 583»; 92 патрони калібру 7,62 мм.; 1 магазин, не допущення його знищення, розтрати, приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, не можливо, у зв`язку із чим, не застосування вказаного заходу, може призвести до вищевказаних ризиків.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого, щодо необхідності накладення арешту на майно, яке вилучене під час проведення обшуку в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт у вигляді заборони користуватися та розпоряджатися на майно, вилучене у гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 24.05.2022, під час обшуку за адресою АДРЕСА_2 , а саме : - гранату з маркуванням «107 112-75т»; гранату з маркуванням «165-77»; три гранати з маркуванням «134-76т»; дві граната з маркуванням «С6- 10-45 61-2667т»; 5 запалів до гранати «54-67 УЗРГМ 583»; 92 патронів калібру 7,62 мм.; 1 магазу.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1