ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 669/977/21

Провадження № 11-кп/4820/237/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000878 від 24 жовтня 2021 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білогірського районного суду від 10 листопада 2021 року,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Білогірського районного суду від 10 листопада 2021 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жемелинці Білогірського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 04 жовтня 2021 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00грн.).
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.
Речові докази: пусту пляшку із-під горілки «NEMIROFF», сірого кольору, об`ємом 0,5 літра, упаковану в сейф-пакет №7088416, - повернуто власнику ОСОБА_7 .

За вироком суду, 21 жовтня 2021 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебував поблизу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_7 , та у нього раптово виник злочинний умисел на проникнення до житлового будинку, який знаходиться за вказаною адресою, з метою викрадення майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , не маючи дозволу володільця на користування та проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи його суспільно-небезпечні наслідки, умисно, за відсутності законних підстав, підійшов до вхідних дверей будинку та, користуючись наявністю в них ключа, відкрив замок дверей та шляхом застосування фізичного впливу на дверну ручку, здійснив проникнення до будинку ОСОБА_7 .
Вказаними протиправними діями ОСОБА_6 грубо порушив конституційне право потерпілого ОСОБА_7 на недоторканість житла, що гарантовано кожному громадянину статтею 30 Конституції України.

В апеляційній скарзі, з урахуванням змін, прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Білогірського районного суду від 10.11.2021 стосовно
ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за
ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, що становить 850 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання,
призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання
за вироком Білогірського районного суду від 04.10.2021 у виді штрафу в розмірі 50
неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначити остаточне покарання
у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що
становить 1700 грн.
При цьому прокурор вказує про порушення судом положень ч. 1 ст. 71 КК України, згідно яких, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбугу частину покарання за попереднім вироком.
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України 21.10.2021, тобто після ухвалення вироку Білогірським районним судом від 04.10.2021, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому Білогірський районний суд покарання за сукупністю вироків на
підставі ч. 1 ст. 71 КК України не призначив.
Таким чином, не призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за
сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, судом першої інстанції
допущено неправильне застосування закону України про кримінальну
відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягав застосуванню, а
також призначено остаточне покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, що є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , думку прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирок суду першої інстанції прокурором оскаржується лише в частині призначення обвинуваченому покарання, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом переглядається в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що 21 жовтня 2021 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_6 , перебував поблизу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_7 , та у нього раптово виник злочинний умисел на проникнення до житлового будинку, який знаходиться за вказаною адресою, з метою викрадення майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , не маючи дозволу володільця на користування та проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи його суспільно-небезпечні наслідки, умисно, за відсутності законних підстав, підійшов до вхідних дверей будинку та, користуючись наявністю в них ключа, відкрив замок дверей та шляхом застосування фізичного впливу на дверну ручку, здійснив проникнення до будинку ОСОБА_7 .
Вказаними протиправними діями ОСОБА_6 грубо порушив конституційне право потерпілого ОСОБА_7 на недоторканість житла, що гарантовано кожному громадянину статтею 30 Конституції України.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена в порядку ч.3 ст.349 КПК України і не оскаржується будь-ким з учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Так суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, відсутність тяжких наслідків, а також те, що обвинувачений спроможний сплатити штраф у випадку призначення такого виду покарання, суд прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченого достатнім є призначення покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Колегією суддів встановлено, що вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, перебдаченого ч.1 ст.125 КК України та призначеного йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України у даному кримінальному провадженні №0000878, обвинуваченим ОСОБА_6 вчинене 21 жовтня 2021 року, тобто після постановлення вироку Білогірського районного суду від 04 жовтня 2021 року, (але до повного відбуття покарання).
Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не врахував положень ч.1 ст.71 КК України та не призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків.
З урахуванням викладеного вирок Білогірського районного суду від 10.11.2021 щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Білогірського районного суду від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за
ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, що становить 850 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання,
призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання
за вироком Білогірського районного суду від 04 жовтня 2021 року у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: