Справа № 199/3046/22
УХВАЛА

06.10.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000184 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.04.2022 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначенням розміру застави, оскільки перебіг строків закінчується, а ризики, які було встановлено при обранні даного запобіжного заходу з переліку передбаченого ст. 177 КПК України не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на його безпідставність та недоведеність ризиків визначених ст. 177 КПК України. Зокрема захисник, вважав доцільним застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи за ч.1 ст. 115 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі доведеності його вини, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

Згідно правової позиції, викладеної в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На переконання суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує ту обставину, що протягом перебування обвинуваченого в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування ОСОБА_3 в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

У зв`язку із вищенаведеним, та з урахуванням того, що ризики встановлені під час обрання та продовження ОСОБА_3 , запобіжного заходу не змінилися, і з огляду на те, що до закінчення строку дії запобіжного заходу здійснити розгляд кримінального провадження неможливо, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави з огляду на приписи ч.4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

При вирішенні клопотання захисника ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 на більш м`який, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання та враховує ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб свідків, які вже допитані, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому.

Крім вказаного, суд враховує й наявність не виконаної ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська, відповідно до якої клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення судової психологічної експертизи задоволено, та призначено в межах даного кримінального провадження судову психологічну експертизу для визначення особливостей психічної діяльності обвинуваченого ОСОБА_3 , проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (адреса: 61177, місто Харків, вул. Золочівська, 8а).

Керуючись ст.ст. 177, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 діб, тобто до 04 грудня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно, підлягає обов`язковому виконанню та окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя ОСОБА_6