У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст. 28, ч. 2 ст. 375, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч.2, 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України,
ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень,передбаченихч.2, 3 ст. 28 ч. 2 ст. 375, ч.2, 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України,-

Встановив:

В провадження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває вказане кримінальне провадження,по якому проводиться підготовче судове засідання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 заявила клопотання про залучення до участі у кримінальному провадженні перекладача з російської мови на українську ,оскільки її підзахисний заявив про те,що не розуміє українську мову та змісту процесуальних документів,складених українською мовою,виховувався у російськомовному середовищі,вважає,що самої про собі заяви її підзахисного про необхідність участі у справі перекладача достатньо для прийняття судом відповідного процесуального рішення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав,що він є етнічним євреєм за походженням,українська мова для нього незрозуміла.

Обвнувачений ОСОБА_5 відніс вирішення клопотання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 зазначив,що в цьому питанні підтримує думку свого підзахисного.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання та зазначила,що обвинувачений ОСОБА_4 народився,навчався та постійно мешкає в Україні,є громадянином України,в інших кримінальних провадженнях,де він є обвинуваченим,здійснював свій ефективний захист без залучення перекладача,українську мову та зміст складених українською мовою процесуальних документів розуміє.

При вирішенні вказаного клопотання, суд виходить з такого.

Участь перекладача у кримінальному провадженні зумовлена конституційною засадою рівності перед законом і судом (ч. 2 ст. 24 Конституції України, ст. 10 КПК), за якою, серед іншого, не допускається привілеїв чи обмежень (в т. ч. й у процесуальних правах, передбачених КПК) за мовними ознаками.

Проявом принципу «рівності можливостей», згідно з яким кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом, розглядаються й права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, закріплені у підпунктах «а», «е» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенції): а) бути негайно i детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер i причину обвинувачення проти нього; e) якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, - отримувати безоплатну допомогу перекладача.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 29 КПК кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Залучення перекладача для проведення процесуальних дій має на меті забезпечити особам, які беруть участь у кримінальному провадженні та не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, можливість користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють (п. 18 ч. 3 ст. 42, п. 9 ч. 1 ст. 56, п. 11 ч. 3 ст. 64-1, п. 4 ч. 1 ст. 66 КПК).

Як зазначено у ч. 1 ст. 68 КПК, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

При цьому кримінальним процесуальним законом не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку слідчого судді, суду, прокурора, слідчого самостійно (за відсутності відповідного клопотання з боку учасника провадження) залучати перекладача.

Відповідно ж до ч. 6 ст. 22, ч. 3 ст. 26 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків і вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами.

Враховуючи зазначене, суд зважає на те, що питання дотримання вимог ст. 29 КПК щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 Конвенції.

Саме таку позицію висловлював Верховний Суд неодноразово у своїх постановах, зокрема і у постанові від 20 серпня 2019 року у справі №672/1599/17.

Відповідно до ст. 14 ч. 4 Закону України «Про засади державної мовної політики» особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.

Згідно з вимогами підпункту (е) пункту 3 статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Аналіз зазначених норм свідчить, що при вирішенні питання про залучення перекладача визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє, або недостатньо володіє державною мовою. Хоча закон не встановлює критеріїв, за якими суд має визначитись в цьому питанні, такі роз`яснення містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в справі «К. проти Франції» від 07 грудня 1983 року дійшов наступного висновку: «п. 8. ... Як видно з рішення трибуналу, заявник народився і здобув освіту у Франції і йому не було важко розуміти й спілкуватися французькою мовою, якою вели провадження в суді. Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею».

Захисник ОСОБА_7 ,яка ініціювала дане клопотання перед судом,не надала жодних відомостей,з яких суд поза розумним сумнівом міг би дійти переконання,що обвинувачений ОСОБА_4 не розуміє української мови,якою здійснюється кримінальне провадження,а сам обвинувачений ОСОБА_4 на підтвердження цих обставин посилався на те,що він за походженням є етнічним євреєм.

Водночас прокурор вказала,що в інших кримінальних провадженнях питання залучення перекладача ОСОБА_4 було предметом дослідження та підстав для цього судами не встановлено.

При перевірці доводів прокурора суд встановив,що 10.12.2019 р.слідчим суддею Кіровського районного суду м.Запоріжжя при вирішенні аналогічного клопотання ОСОБА_4 суд встановив ,що ОСОБА_4 народився в м. Дніпропетровську, навчався в КЗО Навчально-виховне об`єднання №28 «Гімназія-школа 1 ступеня дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)-центр позашкільної роботи» ДМР з 01 вересня 1986 року по 08 грудня 1993 року, та починаючи з 9-го класу в середній школі КЗО «Спеціалізована багатопрофільна школа №233 з поглибленим вивченням англійської мови» ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також 30 квітня 2010 року ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , отримання якого як громадянина цієї держави зумовлене відповідно до Закону України «Про громадянство України» знанням державної мови. Вказаний паспорт громадянина України ОСОБА_4 крім інших даних містить відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: з 04 лютого 1997 року по 29 липня 2011 року по АДРЕСА_1 , з 12 серпня 2011 року по 04 червня 2015 року по АДРЕСА_2 ; з 04 червня 2015 року по АДРЕСА_3 , що свідчить про обставини постійного проживання та перебування на території України з 1997 року.

ОСОБА_4 був учасником кримінального провадження за обвинуваченням його у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 197-1, ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 296 КК України, де як під час судового розгляду у першій і апеляційній інстанціях в судових засіданнях приймав участь розуміючи українську мову, отримував вирок українською мовою, складав апеляційну скаргу та підписував її українською мовою, про незнання і нерозуміння державної мови не заявляв та за результатами судового розгляду вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2013 року набрав законної сили з ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року, що підтверджується копіями відповідних розписок, апеляційної скарги, вироку та ухвали апеляційного суду у кримінальному провадженні №419/9710/12, 1-КП/2047/13, долучених до матеріалів провадження.

Вказані обставини встановлені в ухвалі слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2019 р. справа 203/3976/19 провадження № 1-кс/0203/1383/2019 ,яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Доводи захисника ОСОБА_7 стосовно нерозуміння української мови обвинуваченим ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що він виховувався у російськомовному середовищі,а обставини проживання та навчання на території України не свідчать про знання на достатньому рівні державної мови та розуміння складених українською мовою документів,суд оцінює критично з огляду на те,що 04.05.2022 р. ОСОБА_4 був укладений договір про надання правової допомоги № 134 з адвокатом ОСОБА_8 ,який,за поясненнями самого ОСОБА_4 ,захищає його у іншому кримінальному провадженні,текст договору складено українською мовою,підписаний ОСОБА_4 без залучення перекладача та без засвідчення перекладу з української мови на російську,що переконує суд у володінні ОСОБА_4 українською мовою щонайменше на побутовому рівні та у обсязі,достатньому для розуміння документів юридичного змісту.

Встановивши викладені обставини на підставі згадуваних вище доказів,суд приходить до висновку про відсутність об`єктивних підстав для залучення перекладача за клопотанням захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 , а відтак таке клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.29,42,68,314 КПК України, суд-

Постановив :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про залучення перекладача-відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий суддя ОСОБА_1