Провадження № 1-кп/712/257/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, на момент вчинення правопорушення працюючого ТОВ «Каблук» на даний час офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 2016 р.н., інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 , 25.04.2018 року, близько 15 години 30 хвилин, керуючи автомобілем «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці В`ячеслава Чорновола, проїжджаючи поблизу будинку № 154 в місті Черкаси у напрямку до вулиці Чіковані зі швидкістю близько 78-84 км./год., перевищуючи максимально допустиму швидкість у населених пунктах, чим грубо порушував вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених 10.10.2001 року постановою Кабінету Міністрів України № 1306, зі змінами та доповненнями, в порушення вимог пунктів 2.3 б) та 12.3 цих же Правил не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому в момент виникнення небезпеки для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, у вигляді велосипедиста ОСОБА_8 , який рухався попереду у попутному напрямку та на регульованому перехресті з вулицею Чайковського виконував поворот ліворуч, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та на вказаному перехресті скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 .
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/620 від 18.05.2018 року, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді травми правого плечового суглобу, а саме розриву акроміально-ключичного зчленування із вивихом акроміального кінця ключиці.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 , а саме вимог пунктів 2.3. б), 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених 10.10.2001 року постановою Кабінету Міністрів України № 1306, зі змінами та доповненнями, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що 25.04.2018 року, близько 15-30 год., керуючи автомобілем «Nissan Leaf» д.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. В.Чорновола, проїжджаючи поблизу буд. № 154 в місті Черкаси у напрямку до вул. Чіковані побачив, що зправа від нього під бордюром рухається велосипедист. Швидкість його автомобіля була близько 45-50 км./год. На світлофорі він продовжив рух вперед на зелений сигнал світлофора, а велосипедист неочікувано для нього почав повертати ліворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення. Він бачив, що велосипедист показав руку для зміни напрямку руху. Це було на відстані метр-два. Зіткнення відбулося на перехресті. Руку велосипедист виставив перед перехрестям. Після зіткнення свідки події викликали швидку допомогу. Допомогу потерпілому він не надавав. Вважає, що зіткнення відбулося, оскільки велосипедист порушив правила дорожнього руху. Вимоги потерпілого щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу вважає безпідставними. Просив винести відносно нього виправдувальний вирок.
Його захисник вважає, що органом досудового розслідування не зібрано достатніх та допустимих доказів для встановлення вини обвинуваченого поза розумним сумнівом. Вважає, що висновок експерта, який мається в якості доказу від 21.09.2018 року, відповідно до якого обвинувачений порушив правила дорожнього руху є невірним, оскільки невірно зазначені вихідні дані, не вірно встановлено момент виникнення небезпеки для руху., не встановлено місце зіткнення, не встановлено причинний зв`язок, а крім того експерт перевищив свої службові повноваження і грубо порушив Інструкцію про проведення експертизи. Просив визнати невинуватим ОСОБА_9 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченого, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні судом в повному обсязі.
- показами потерпілого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив, що 25.04.2018 року близько 15-30 год. він їхав на велосипеді по вул. В.Чорновола. Не доїжджаючи до світлофора подивився по сторонам, транспортних засобів не було. Потім увімкнувся зелений сигнал світлофора і він, піднявши ліву руку, почав повертати ліворуч, після чого відчув удар. Автомобілів не було, ніяких звукових сигналів він не чув. Після події обвинувачений з ним не спілкувався, ніякої допомоги не надавав. При маневрі ліворуч він не порушував правила дорожнього руху. Заявлений цивільний позов підтримав повністю;
- показами експерта ОСОБА_11 , який у судовому засіданні пояснив, що підтверджує висновок, який він давав в даному кримінальному провадженні. Вважає, що водієм ОСОБА_9 було перевищено допустиму швидкість . Водій мав технічну можливість уникнути зіткнення. На місці події не було гальмівного шляху;
- протоколом огляду місця події від 25.04.2018 з фото таблицею до протоколу, згідно якого було оглянуто місце події, а саме: регульоване перехрестя вул. В.Чорновола-Чайковського та оглянуто розташування автомобіля та велосипеда;
- висновком експерта № 02-01/620 від 16.05.2018, згідного якого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді травми правого плечового суглобу, а саме розриву акроміально-ключичного зчленування із вивихом акроміального кінця ключиці;
- протоколом огляду місця події від 07.05.2018 з фото таблицею до протоколу, згідно якого було оглянуто місце події, а саме: регульоване перехрестя вул. В.Чорновола-Чайковського. Встановлено момент появи велосипедиста в секторі зйомки камери зовнішнього відео спостереження, момент випередження велосипедиста легковим автомобілем, момент підняття велосипедистом лівої руки в сторону та зміни ним напрямку руху вліво, момент появи легкового автомобіля синього кольору та момент контактування легкового автомобіля синього кольору з велосипедистом;
- висновком експерта № 4/438 від 31.05.2018, згідно якого до моменту ДТП ходова частина, робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «Nissan Leaf» д.н. НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані;
- висновком експерта № 19/12-1/163/164-СЕ/18 від 21.09.2018, згідно якого у даній дорожній обстановці відповідно до відеозапису час, який пройшов з моменту початку зміни напрямку руху ліворуч велосипедистом до моменту наїзду становить 1.4 секунди. Швидкість автомобіля «Nissan Leaf» д.н. НОМЕР_1 становить 78-84 км./год. Водій автомобіля «Nissan Leaf» д.н. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України. Велосипедист ОСОБА_8 повинен був діти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 10.4 ПДР України. Водій ОСОБА_9 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог п.п. 12.3 та 12.4 ПДР України;
- відеозаписом з місця події, дослідженим у судовому засіданні;
Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 суд оцінює критично, як намагання уникнути від відповідальності за скоєний злочин, оскільки його вина в повному обсязі підтверджується матеріалами кримінального провадження, показами потерпілого ОСОБА_12 , показами експерта ОСОБА_11 , - протоколом огляду місця події від 25.04.2018 року з фото таблицею до протоколу, висновком експерта № 02-01/620 від 16.05.2018 року, протоколом огляду місця події від 07.05.2018 року з фототаблицею до протоколу, висновком експерта № 4/438 від 31.05.2018 року, висновком експерта № 19/12-1/163/164-СЕ/18 від 21.09.2018 року, відеозаписом з місця події.
Щодо посилання захисника та обвинуваченого на невірність висновку експертизи, у зв`язку з невірними вихідними даними, суд зазначає наступне.

Під час призначення судово - автотехнічної експертизи та комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи, орган досудового розслідування надав експерту всі матеріали справи, а також відео запис, де експерт дослідивши всі матеріали справи та відео дав однозначний висновок, який на думку суду відповідає об`єктивним обставинам справи. Вказаний висновок був підтверджений експертом, який був допитаний в судовому засіданні.

З приводу відмови у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту і після цього призначення повторної авто технічної експертизи, суд зазначає, що оскільки сторона захисту була ознайомлена з висновками експертиз, які проведені в рамках кримінального провадження, тобто із розрахунками, то суд припускає, що сторона захисту чітко розуміла, які саме потрібно надати покази в слідчому експерименті для отримання однозначного висновку експерта своєї невинуватості, тому задоволення вказаного клопотання призвело б до не об`єктивності та упередженості розгляду справи.

Щодо доводів сторони захисту з приводу недостовірності висновку експерта в частині того, що у експерта відсутній допуск 7.1. «Технічне дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису», суд зазначає, що оскільки на розв`язання експертизи ставилися питання з приводу механізму ДТП, а не відповідності відео запису (оригінал чи копія), тому суд вважає, що експерт не перевищив свої повноваження, отже у експерта наявні допуски 10.1 «Дослідження обставин i механізму дорожньо-транспортних пригод» та 6.1. «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення».

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведена в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_9 відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання суд дотримується вимог ст. 65 КК України, оскільки має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_9 , а також запобігти вчиненню нових злочинів. Оскільки в разі призначення невідповідного, невиправдано м`якого чи надто суворого покарання, мети покарання буде важко досягти.
На підставі викладеного, враховуючи думку потерпілого, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за останнім місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, також враховуючи тяжкість вчиненого злочину, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при призначенні покарання у вигляді штрафу.
Крім того, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який вину не визнав, завдані збитки не відшкодував, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Разом з тим, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (в редакції від 18.04.2018).

Так, приписами ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 скоїв злочин невеликої тяжкості, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, 25.04.2018, з моменту скоєння якого сплинуло більше 3-х років, суд вважає за можливе звільнити його від покарання за скоєння даного злочину на підставі ст.ст. 49, 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Потерпілим ОСОБА_8 до ПАТ «СК`Провідна», ТОВ «Каблук»; третя особа: ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, моральної шкоди та витрат на правову допомогу
При вирішенні цивільного позову суд керується наступним.
Ухвалою суду від 20.01.2020 було залучено в якості співвідповідачів Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "Провідна» та ТОВ "Каблук"

Представники ПАТ «Страхова компанія "Провідна» та ТОВ "Каблук"» на неодноразові виклики в судове засідання не з`являлись, причина неявки суду не відома. З заявами та клопотаннями до суду не звертались. Про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.(Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" №3236/03 від 03.04.2008 року)

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_8 має право на страхове відшкодування.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 61 КПК України: цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Частиною 2 статті 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України:особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК (Постанова Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_9 25.04.2018, близько 15 години 30 хвилин, керуючи автомобілем «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконував свої службові обов`язки про що свідчить довідка №1 від 05.11.2018 року у якій зазначено, що ОСОБА_9 , перебував у трудових відносинах з ТОВ «Каблук» в період з 01.03.2018 по 31.08.2018 року
Стаття 6 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
п 22.1 ст. 22 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 24.1 ст. 24 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до поліса № АК/7719472 ОСЦПВВНТЗ строк дії з 27.02.2018 по 26.02.2019 ОСОБА_9 був застрахований у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА».
Отже, саме ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» відповідно до ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та в контексті ч. 1 ст. 1172 ЦК України повинно нести матеріальну та моральну шкоду завдану внаслідок ДТП
В результаті ДТП, на лікування ОСОБА_8 було витрачено кошти у сумі 12498,07 коп., які підтверджуються товарними чеками, фіскальними чеками та листками лікарських призначень,
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 зазначається, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Встановлено, що внаслідок ДТП, яка трапилася з вини ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_8 , зазнав сильних душевних переживань та страждань, які також полягали у фізичному болі, через проблеми зі здоров`ям так як змушений постійно лікуватися в лікарні та ним було перенесено декілька операцій. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода.

Визначений судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до ст. 26-1 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Отже, суд вважає стягнути моральну шкоду з ПрАТ «СК ПРОВІДНА» у сумі 624,90 грн. та з ТОВ «Каблук» - у сумі 20 000 грн.
На підставі п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат, які згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України відшкодовуються обвинуваченим.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Приймаючи до уваги, що суду надані умови договору про надання правничої допомоги, а також докази щодо виконаних робіт, вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, тому витрати за надання правової допомоги адвокатом підлягають задоволенню в сумі 7500,00 грн.

Крім того, суд виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9 процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 1716,00 грн., судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 1716,00 грн., судової комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи в сумі 6435,00 грн., а всього на загальну суму 8267,00 грн.
Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Звільнити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.ст. 49, 74 КК України від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності з моменту скоєння злочину.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ПАТ «СК`Провідна», ТОВ «Каблук»; третя особа: ОСОБА_9 про відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ПАТ «СК`Провідна» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 12498,07 грн. та моральну шкоду в сумі 624,90 грн.
Стягнути з ТОВ «Каблук» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 20 000, 00 грн
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в сумі 7500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь Держави процесуальні витрати за проведення по справі судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 1716,00 грн., судової транспортно-трасологічної експертизи в сумі 1716,00 грн., судової комплексної фототехнічної та автотехнічної експертизи в сумі 6435,00 грн., а всього на загальну суму 8267,00 грн.
Речові докази, а саме:
-автомобіль «Nissan Leaf» д.н. НОМЕР_1 , яки передано на відповідальне зберігання ОСОБА_13 залишити йому за належністю;
-велосипед марки «Україна», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити йому за належністю;
-DVD-R диск, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси

Головуючий О.І.Кончина