Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1043/22
Провадження № 1-кс/553/262/2022
У Х В А Л А
Іменем України
13.05.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
захисника адвоката - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000567 від 11.05.2022 року, відкритому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не працюючого, освіта вища, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В :
13.05.2022 року від слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування період часу придбав у невстановленому місці за невстановлених в ході досудового розслідування обставин у особи (осіб), особистість якої (яких) процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе, гранати РГД-5 у кількості 3 шт., предмети, конструктивно схожі на гранати саморобного виготовлення (по типу "хатабки") у кількості 6 шт., 3 комплекти зарядів та запали до саморобних гранат, 6 магазинів з набоями калібру 5,45 мм у кількості 180 шт. та 2 магазини ПМ з набоями калібр 9x18 у кількості 16 шт. Таким чином, що ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для незаконного придбання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи здійснювати реалізацію злочинного умислу у сфері незаконного поводження з вибуховими пристроями та бойовими припасами, діючи умисно в порушення п. 1 "Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України", затвердженого постановою Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна" від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ (зі змінами), не маючи відповідного дозволу, передбаченого п. 2, п. 9. п, 10 "Положення про дозвільну систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 року № 576 (зі змінами), п. 2.1 "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (зі змінами), усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, перемістив незаконно придбані бойові припаси та вибухові пристрої у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 11.05.2022 року. ОСОБА_5 , вчинив всі дії, які вважав за необхідне для незаконного зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання діючи умисно, у невстановлений в ході досудового розслідування період часу у невстановлених в ході досудового розслідування осіб (особи) придбав наркотичну речовину - канабіс, яку перемістив у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 11.05.2022 року.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

12.05.2022 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

12.05.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується: протоколом огляду місця події від 11.05.2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , протоколом допиту власника цієї квартири ОСОБА_8 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що в його діях вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які вказують на те, що ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи передбачене законом покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи те, що під час досудового розслідування в подальшому він отримає копії матеріалів кримінального провадження, в тому числі копії протоколів допиту свідків, де зазначені анкетні дані та місце проживання останніх, може впливати на свідків по даному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розслідування, які відповідно до положень ст. 95 КПК України, сприймаються лише під час судового засідання, також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вказала, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 вказали на те, що ризики, якими слідчий обґрунтовує клопотання, підтвердження не знайшли, сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу, підозрюваний одружений, має постійне місце проживання, збирається сприяти досудовому розслідуванню та не має наміру ухилятись від органів досудового розслідування та суду. Просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту за фактичним місцем проживання, який здатен забезпечити належне виконання ним усіх процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч.ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, встановлені судом обставини свідчать, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не має постійного місця роботи та, відповідно, стабільного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких згідно положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, тимчасово проживав за адресою, де в результаті проведеного огляду виявлено та вилучено речі, що є предметом інкримінованих кримінальних правопорушень що у своїй сукупності, де за твердженням власника проживав без законних на те підстав та всупереч його волі, що в своїй сукупності, з урахуванням воєнного стану на території України та характеру кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, свідчить про те, що в разі доведення його винуватості в інкримінованих кримінальних правопорушеннях усвідомлюючи невідворотність та суворість покарання, яке йому загрожує, він може ухилитись від суду, а перебуваючи на свободі може вплинути на свідків в даному провадженні з метою зміни ними показань, вчинити інші, в тому числі аналогічні, кримінальні правопорушення, тобто вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіганням яким слідчий обґрунтовує клопотання.

Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу підозрюваного. Обставини, якими підозрюваний та його захисник обґрунтовують заперечення проти клопотання слідчого, в тому числі посилання не те, що підозрюваний має дружину, постійне місце проживання в м. Харкові, де мешкає його рідна бабуся похилого віку, у нього є договір оренди квартири, де проведений огляд працівниками поліції 11.05.2022 року, жодними об`єктивними доказами не підтверджуються, відповідно не можуть бути взяті до уваги судом при вирішенні клопотання.
Наведені стороною захисту обставини не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, як і доводів щодо можливості впливати на свідків, а тим паче вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що, на переконання суду, застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, при цьому з заявами про застосування поруки та застави жодна особа не звернулась, - з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Разом з цим, при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України вважає за необхідне визначити розмір застави, достатній для виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, що може стати вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності з нормою ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, задля забезпечення достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, суд визнає доцільним визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193-194, 196, 197 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 30 днів, починаючи з 12 травня 2022 року по 10 червня 2022 року включно.
Визначити ОСОБА_9 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою особою, на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 :

- з`являтися за викликом слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи виконання покарань негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово суд. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а підозрюваним в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1