Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7319/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 390 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

обвинувачуваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000654 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2022 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, раніше судимого,

- за ч. 1 ст. 390 КК України на 01 (один) рік 04 (чотири) місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_6 суд призначив за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року, та визначив ОСОБА_6 до відбуття 01 (один) рік 06 (шість) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з 10 березня 2022 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.
Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 09.11.21 до 09.03.22 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

встановила:

Як встановив суд, відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді обмеження волі.
18 вересня 2021 року ОСОБА_6 прибув для відбування покарання до державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)» (далі БВЦ-108), що за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2, де під підпис був ознайомлений з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарання у виді обмеження волі, правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарання для засуджених до обмеження волі, та попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 390, 391, 392, 393 КК України.
Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, засуджений до обмеження волі ОСОБА_6 24 жовтня 2021 року в період часу з 19 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., розуміючи протиправність своїх дій, умисно, таємно, шляхом перетину основної огорожі, без відповідного дозволу начальника державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)» самовільно залишив межі вказаного виправного центру та у такий спосіб ухилився від відбування покарання у виді обмеження волі.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 390 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 оскаржує вирок з підстав суворості призначеного йому судом покарання. Просить вирок суду щодо нього змінити, пом`якшити призначене йому покарання для того щоб він міг стати на захист України від військової агресії РФ .

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника щодо доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються. Розгляд кримінального провадження здійснювався у порядку визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст.390 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З кримінального провадження вбачається, що суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує його покарання щире каяття, обставини, що обтяжують його покарання рецидив злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, раніше відбував покарання у виді позбавлення волі, вчинив злочин, пов`язаний із уникненням від відбування покарання у виді обмеження волі і скоїв злочин, відбувши лише місяць у виправному центрі, за місцем проживання характеризується посередньо.

З врахуванням цих обставин, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, пов`язаний із уникненням від відбування покарання у виді обмеження волі, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не можна розцінювати таким, що є очевидно несправедливим внаслідок його суворості, правові підстави для застосування положень ст. 75 КК України відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 березня 2022 року щодо нього - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: