Провадження 1-в/193/138/22
У Х В А Л А
іменем України

02 серпня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)
засудженого ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
03 травня 2022 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування клопотання вказує, що він відбуває покарання у Софіївській ВК № 45, відбув ѕ призначеного покарання, отримав заохочення, у зв`язку з чим він просить звільнити його від подальшого відбуття покарання з підстав, встановлених ст. 81 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні, підтримав клопотання засудженого, вважає що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Представник виправної колонії у судовому засіданні пояснив, що за час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується позитивно, працює без оплати праці на виробництві, за станом здоров`я є інвалідом другої групи, вважає, що до засудженого можливо застосувати умовно-дострокового звільнення.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає що ОСОБА_5 на даний час не досяг мети призначеного покарання, вважає, що клопотання засудженого подане передчасно .
Дослідивши матеріали особової справи, матеріали клопотання та вислухавши доводи учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку:
Судом встановлено, що за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.01.2019 ОСОБА_5 засудженого за ч. 2 ст. 15, ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4, ст. 71 ч. 1 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі.
Знову засуджений Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.05.2019 за ст. 185 ч.3, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Після чого засуджений Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.08.2019 за ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.1, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Знову засуджений Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.03.2020 за ст. 185 ч.2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
По даній справі засуджений вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2020 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 19.10.2018. Кінець цього строку : 19.04.2023.
На підставі ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Згідно наданої характеристики вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 19.10.2018. Спочатку він перебував у Криворізькій установі виконання покарань №3, де характеризувався негативно. Мав п`ять стягнень, заохочень не мав.
З 22.07.2020 продовжив відбувати міру покарання у ДУ «Синельниківський виправній колонії (№94)». Мав одне стягнення, заохочень не мав. За час відбування покарання у вказаній установі характеризувався негативно.
В подальшому з 17.09.2020 міру покарання став відбувати в ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)". Характеризується позитивно, мав одне стягнення та два заохочення. За власним бажанням, без оплати праці, залучений до роботи старшим днювальним у відділенні СПС № 4, де відбуває міру покарання. До виконання своїх обов`язків ставиться добросовісно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Надає правильний приклад іншим засудженим. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.
Має соціально-корисні зв`язки з рідними, з батьками та сестрою.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_5 12 разів засуджувався за вчинення злочинів проти власності, переважна більшість яких тяжкі та відбував покарання у виді позбавлення волі, при цьому до нього тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від покарання (у 1999р., 2007р. та 2011р.) і одного разу його було звільнено від покарання з випробуванням (2018р.).
Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до правомірної поведінки з сподіваням, що останній не повернеться до вчинення протиправних діянь, проте ОСОБА_5 на шлях виправлення не ставав і після звільнення від покарання з таких підстав щоразу вчиняв новий злочин, за такого суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги те, що засуджений ОСОБА_5 за увесь час перебування в місцях позбавлення волі лише двічі заохочувався правами начальника установи за наявності семи стягнень за порушення режиму утримання, суд дійшов висновку про відсутність підстав передбачених ст.81 КК України для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 .
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває в місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1