Справа №463/3605/19
Провадження №1-кп/463/77/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2019 року за № 0000768; 23 січня 2019 року за № 0000155; 11 червня 2019 року за № 0001383, № 0001386; 18 березня 2019 року за №0000668; 12 липня 2019 року за № 0001646 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, безробітного, раніше судимого, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_6 22 січня 2019 року приблизно о 8 годині 30 хвилин повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 таємно, шляхом підбору ключа, проник у приміщення квартири АДРЕСА_4 , звідки викрав грошові кошти у сумі 500 гривень; магніт із зображенням моря із надписом «Pamukkale» вартістю 50 гривень; подарункову коробку віскі торгової марки «Jack Daniels» об`ємом 700 мл з двома стаканами вартістю 750 гривень; коньяк торгової марки «Арарат» об`ємом 500 мл вартістю 250 гривень; золотий ланцюжок з кулоном квадратної форми з зображенням Божої Матері довжиною приблизно 55 сантиметрів 585 проби, загальною вагою 6 грамів, вартістю 4000 гривень; золоте кільце у формі квітки 585 проби вагою приблизно 4 грами вартістю 7000 гривень; золоте кільце з зображенням «V» (версаче) 585 проби, вагою приблизно 3 грами, вартістю 3000 гривень;
золоте кільце із камінцем 585 проби, вагою приблизно 2,5 грами, вартістю
2800 гривень, наручний чоловічий годинник марки «Патек Філіп» з шкіряним ремінцем чорного кольору вартістю 5000 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_7 , після чого з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, спричинивши потерпілому шкоди на загальну суму 23350 гривень (КП № 0000155).
Крім того, обвинувачений 1 березня 2019 року о 17:00 годиніповторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , таємно, проникнувши у квартиру АДРЕСА_5 через вхідні двері, які не були зачинені на ключ, викрав телевізор марки «Самсунг» чорного кольору, що знаходився у приміщенні квартири, який належить потерпілому ОСОБА_8 , після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому шкоди на суму 2000 гривень (КП № 0001386).
Окрім цього, ОСОБА_6 17 березня 2019 року приблизно о 14:00 годині повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_6 , проник на територію подвір`я, ворота якого були відчиненні, звідки таємно викрав велосипед моделі «Formula THOR 1.0», що знаходився на подвір`ї та належав потерпілому ОСОБА_9 , після чого з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, завдавши потерпілому шкоди на суму 4830 гривень (КП № 0000668).
Крім цього, обвинувачений в ніч з 21 на 22 березня 2019 року в точно не встановлений досудовим розслідуванням час, повторно, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_7 , проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка знаходилась на першому поверсі, шляхом віджиму пластикових дверей балкону, звідки таємно викрав будівельний інструмент, а саме: ручну пилу дискову марки «Фіолент» зеленого кольору, вартістю 1200 гривень, болгарку «Інтерскол» сірого кольору, вартістю 800 гривень, перфоратор «Бош-5» темно-синього кольору, вартістю 3500 гривень, болгарку «Інтерскол» сірого кольору, вартістю 1000 гривень, ручну пилу дискову марки «Фіолент» темно-синього кольору, вартістю 2300 гривень, електричну дриль «ДВТ» зеленого кольору, вартістю 500 гривень та перфоратор «Вега» чорно-вишневого кольору, вартістю 1600 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_10 , після чого з викраденим майном покинув місце скоєння злочину, спричинивши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 10900 гривень (КП № 0001646).
Окрім того, обвинувачений в ніч з 26 на 27 березня 2019 року приблизно о 2:00 годині, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_8 , повторно, таємно, шляхом вільного доступу, перехилившись через металеву сітку якою огороджено прибудинкову територію вказаного будинку, викрав велосипед моделі «Ful Supermen», який належав потерпілому ОСОБА_11 , після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому майнової шкоди на суму 2500 гривень (КП № 0001383).
Крім того, ОСОБА_6 27 березня 2019 року приблизно о 20:00 годині, будучи особою, яка раніше вчинила розбій та маючи умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи в салоні автомобіля служби таксі «Економ» марки «Ніссан» моделі «Альмера» синього кольору, номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , що рухалося в напрямку вулиці Огієнка, 29 у місті Львів-Винники, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_12 з метою заволодіння його майном, поєднаний із насильством, небезпечним в момент заподіяння для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), який виразився в тому, що ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів з метою безпідставного власного збагачення, висунув вимогу до потерпілого щодо передачі золотого ланцюжка, що є у ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_6 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, раптово та несподівано для потерпілого наніс йому удар рукою, затиснутою в кулак, в ділянку обличчя, та ще декілька ударів в область голови та обличчя каменем, який ОСОБА_6 підняв із землі поблизу автомобіля, відчинивши дверцята. Потерпілий ОСОБА_12 , остерігаючись за своє життя та здоров`я, виповз з автомобіля. ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, також вибіг із автомобіля та, підійшовши до потерпілого спереду, почав стискати його шию своїми руками, внаслідок чого ОСОБА_12 впав на землю, а з його шиї злетів золотий ланцюжок вагою 125 грам, довжиною приблизно 60 см, шириною приблизно 1,5 см вартістю 120000 гривень. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді рубців, які є слідами загоєних ран, над лівою бровою, на верхній повіці правого ока; синця в скроневій ділянці справа; саден в ділянці нижнього краю правої орбіти, на чолі справа.
В свою чергу, ОСОБА_12 , розуміючи, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, втік від нападника, залишивши свій автомобіль та все наявне у ньому цінне майно. ОСОБА_6 у цей час викрав золотий ланцюжок вагою 125 грам, довжиною приблизно 60 см, шириною приблизно 1,5 см вартістю 120000 гривень, який впав під час нападу із шиї потерпілого поблизу автомобіля, шкіряну чоловічу сумку чорного кольору вартістю 3000 гривень, в якій знаходились ключі від помешкання, банківська картка «ПриватБанку», видана на ім`я ОСОБА_12 , які не становлять для потерпілого жодної матеріальної цінності, грошові кошти у сумі 500 гривень, книгу «Біблія» вартістю 300 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг» моделі «J400F» (ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ), чорного кольору, вартістю 8000 гривень, в якому була вставлена SІМ-картка мобільного оператора «ВФ Україна» із абонентським № НОМЕР_4 вартістю 50 гривень, на рахунку якої коштів не було.
Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел та утримуючи вищевказані речі, місце вчинення кримінального правопорушення покинув, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 131850 гривень (КП № 0000768).

В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково і пояснив наступне.

По епізоду в кримінальному провадженні № 0000155 вину визнав повністю.
22 січня 2019 року зранку проник в квартиру АДРЕСА_9 шляхом підбору ключа, звідки викрав 500 гривень, магніт на холодильник, коробку віскі з двома стаканами, коньяк, золотий ланцюжок з кулоном, два золотих кільця, годинник.
По епізоду в кримінальному провадженні № 0001386 вину визнав повністю.
1 березня 2019 року після обіду в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , натиснувши на клямку вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 , виявив, що вона відкрита. Зайшов в середину та викрав телевізор марки «Самсунг», який стояв на полиці та пульт дистанційного керування до нього.
По епізоду в кримінальному провадженні № 0000668 вину визнав частково.
17 березня 2019 року в обід йшов по вулиці Галицькій в м. Винники, зайшов в одне з подвір`їв, побачив велосипед, сів на нього та поїхав. Вважає, що відсутня правова кваліфікація проникнення в сховище, оскільки доступ на подвір`я був відкритим.
По епізоду в кримінальному провадженні № 0001646 вину визнав повністю.
В ніч з 21 на 22 березня 2019 року проник через балкон в квартиру АДРЕСА_10 звідки викрав будівельний інструмент, а саме пилу, перфоратор, болгарку та інше майно вказане в обвинувальному акті, з переліком якого згідний.
По епізоду в кримінальному провадженні № 0001646 вину визнав повністю.
В ніч з 26 на 27 березня 2019 року в АДРЕСА_8 перехилившись через металеву сітку викрав велосипед, зокрема дістав його з подвір`я, сів на нього та поїхав.
По епізоду в кримінальному провадженні № 0000768 вину визнав частково, зокрема не визнав кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 187 КК України, а визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
27 березня 2019 року приблизно о 20:00 годині на вул. Володимира Великого в м. Львові підійшов до таксі та просив його завести в м. Винники. Домовився про вартість поїздки в сумі 150 гривень та передав водію завдаток в сумі 100 гривень. Сів на переднє сидіння та заснув. Приїхавши на місце, водій вимагав доплатити ще 150 гривень, замість 50 гривень, що зумовило сварку, під час якої потерпілий наніс йому чотири удари ножем. Тоді він відкрив дверку автомобіля, дістав камінь і наніс ним удар потерпілому в голову, після чого останній втік. Інцидент тривав приблизно 15-20 хвилин. Біля заднього лівого колеса автомобіля виявив ланцюжок, а на сидінні в автомобілі мобільний телефон, які взяв з собою і місце події залишив. Вказав, що про медичну допомогу не звертався, на наступний день був затриманий працівниками поліції. Ланцюжок в нього було вилучено.
Окрім часткового визнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вина доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема.

По епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 0000155, крім визнання вини обвинуваченим у вчинені злочину, така підтверджується наступними доказами.
Протоколом огляду місця події від 22 січня 2019 року та фототаблицею до такого, відповідно до яких під час огляду квартири АДРЕСА_9 виявлено, що вхідні двері в квартиру відчинені без явних ознак пошкоджень, обстановка в квартирі порушена.

Протоколом обшуку від 18 квітня 2019 року відповідно до якого під час обшуку в квартирі АДРЕСА_11 виявлено магніт із зображенням моря.

Протоколом пред`явлення для впізнання від 31 травня 2019 року відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав магніт із зображенням моря та написом «Pamukkale» як такий, що був викрадений з його квартири.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 31 травня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 повідомив і продемонстрував як підібрав ключ до квартири АДРЕСА_9 , проник в квартиру та викрав звідти наручний годинник, три золотих кільця, золотий ланцюжок з кулоном, 500 гривень, магніт на холодильник.

Оцінюючи та перевіряючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив крадіжку поєднану з проникненням у житло, вчинену повторно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за вказаним вище епізодом, ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Крім того, вина останнього підтверджується дослідженими в судовому засіданні та описаними вище письмовими доказами.
В сукупності описані вище та проаналізовані судом докази свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

По епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 0001386, крім визнання вини обвинуваченим у вчинені злочину, така підтверджується наступними доказами.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 червня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_13 повідомила та продемонструвала як 2 березня 2019 року об 11:00 годині перебувала в гостях в знайомого на ім`я ОСОБА_14 в квартирі на АДРЕСА_3 , де розпивали алкогольні напої. Потім до них приєднався чоловік на ім`я ОСОБА_15 , який попросив її здати в ломбард телевізор марки «Самсунг». На що вона погодилась. О 12:00 годині вона з ОСОБА_15 на таксі під`їхала до ломбарду «Реверс» на АДРЕСА_12 , де вона здала телевізор і отримала приблизно 2000 гривень, які передала ОСОБА_15 , що чекав на дворі.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 червня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 повідомив і продемонстрував як 1 березня 2019 року о 17:00 годиніпроник в квартиру АДРЕСА_13 , звідки викрав телевізор марки «Самсунг» та заніс до себе в квартиру. На наступний день пішов в гості до Тараса, де була раніше незнайома йому жінка на ім`я ОСОБА_16 , яку він попросив здати телевізор в ломбард, на що вона погодилась. Він з нею сіли в таксі та поїхали в ломбард «Реверс» на АДРЕСА_12 , де вона здала телевізор, вийшла з ломбарду та передала йому кошти в сумі до 2000 гривень.

Оцінюючи та перевіряючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив крадіжку поєднану з проникненням у житло, вчинену повторно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за вказаним вище епізодом, ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Крім того, вина останнього підтверджується дослідженими в судовому засіданні та описаними вище письмовими доказами.
В сукупності описані вище та проаналізовані судом докази свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

По епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 0000668, крім часткового визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, така підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_9 про те, що в літку 2019 року з подвір`я на АДРЕСА_6 було викрадено його велосипед, який стояв біля гаража. Бачив як невідома особа їхала на велосипеді з подвір`я. Пояснив, що подвір`я не є прохідним, обгороджене, вхід на таке здійснюється через хвіртку або браму, які не закриваються на ключ. Територія подвір`я є для мешканців будинків.

Протоколом огляду місця події від 17 березня 2019 року та фототаблицею до такого, відповідно до яких під час огляду частини подвір`я на АДРЕСА_6 встановлено, що вхід в подвір`я здійснюється через ворота, на території подвір`я є два гаражі, будинок двоповерховий, будинок одноповерховий з прибудовою.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10 липня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 повідомив і продемонстрував як 17 березня 2019 року приблизно о 14:00 годині зайшов на подвір`я за адресою: АДРЕСА_6 , виявив там велосипед, сів на нього та поїхав геть. В подальшому велосипед продав знайомому за 1500 гривень.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 9 липня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_17 повідомив і продемонстрував як до нього під`їхав обвинувачений ОСОБА_6 в якого він за 1500 гривень придбав велосипед синього кольору, який в подальшому продав через Інтернет магазин «OLX».

Оцінюючи та перевіряючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив крадіжку поєднану з проникненням у сховище, вчинену повторно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за вказаним вище епізодом, ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, показаннях потерпілого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Крім того, вина останнього підтверджується дослідженими в судовому засіданні та описаними вище письмовими доказами.
В сукупності описані вище та проаналізовані судом докази свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд вважає, що в діях обвинуваченого наявна правова кваліфікація проникнення у сховище, виходячи з наступного.
Так, у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 6 листопада 2009 року, під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо».

Схоже визначення поняття «сховище» міститься у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року в справі №5-33кс12: «під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншою охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища».

Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

З огляду на це, належним чином огороджена територія домоволодіння, яка використовується для постійного чи тимчасового зберігання майна, як правило, може бути визнана сховищем.

Проте не можна вважати сховищем подвір`я, огорожа якого не перешкоджає проникненню туди сторонніх осіб, внаслідок незавершеності (окремі частини подвір`я не мають суцільного паркана), наявності пошкоджень (проломів), конструктивних особливостей (невелика висота, складається лише зі стовпів та жердин чи дроту, не містить воріт чи хвірток). Також не може виступати сховищем таке подвір`я, яке є загальнодоступним, зокрема, коли на ньому є об`єкти громадського користування (наприклад, колодязь, туалет) чи через нього проходять спільні комунікації (зокрема, стежка), або влаштовані пристосування, які полегшують доступ на подвір`я тощо.

Відсутність же загальної доступності подвір`я, а тим більше наявність на ньому пристосувань, засобів, які перешкоджають доступу сторонніх осіб (собак, освітлення, засувів чи гачків, а тим більше, замків на воротах та хвіртках), огорожі, яка за своїми розмірами, матеріалами, конструкцією призначена обмежити чи утруднити доступ сторонніх осіб, навпаки, вказує на те, що таке подвір`я в кримінально-правовому розумінні набуває статусу сховища. Про те, що подвір`я виконує роль сховища, вказує його фактичне використання для зберігання майна.

Вказані правові висновки відображені в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року в справі № 205/5830/16-к.

Ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення при вчиненні крадіжки є встановлення того, з якою метою особа ввійшла (потрапила) у приміщення.

Якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як крадіжка, поєднана з проникненням у приміщення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 квітня 2018 року в справі № 569/1111/16-к сформувала наступний правовий висновок.

Крадіжка, грабіж та розбій є однорідними злочинами, тобто такими, що посягають на однакові або подібні об`єкти кримінально-правової охорони і вчиняються з однією і тією ж формою вини та мають низку спільних кваліфікуючих ознак.

У зв`язку з цим слід дотримуватися однакового підходу при кримінально-правовій кваліфікації крадіжки, грабежу та розбою, в тому числі й при інкримінуванні кваліфікуючих ознак, зокрема проникнення.

Розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, за своєю правовою природою є складеним злочином. Даний склад злочину поєднує у собі декілька діянь, кожне з яких становить самостійний злочин. Так, розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, об`єднує в собі напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (ч. 1 ст. 187 КК України) та незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи (ч. 1 ст. 162 КК України). При цьому посягання, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, відіграє роль ознаки, що створює кваліфікований склад розбою.
Хоча в диспозиції ч. 3 ст. 187 КК України й немає, як у ст. 162 КК України, вказівки на незаконність проникнення в приміщення, проте це випливає із сутності та завдань закону України про кримінальну відповідальність, адже КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. Отже, правомірні та законні дії особи не можуть вважатися суспільно небезпечним, винним діянням (злочином) і тим більше не можуть вважатись ознакою, яка утворює кваліфікований склад злочину, що обумовлює визначення більш суворої міри покарання.

Вирішальним при визначенні законності/незаконності входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою, є режим доступу до об`єкта (вільний/обмежений).

Відповідно, наявність режиму вільного доступу до приміщення свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там, а отже, виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки «проникнення», навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном.

Інша кримінально-правова кваліфікація має бути надана діям особи, яка шляхом вільного доступу до певного приміщення вчиняє дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом (наприклад, службові приміщення, відокремлені секції магазину з обмеженим доступом, касові апарати, сейфи тощо). Такі дії мають бути кваліфіковані як поєднані з проникненням у інше приміщення чи сховище. Так само мають бути кваліфіковані дії особи, яка потрапила в приміщення з вільним доступом, але залишилася в ньому з метою заволодіння чужим майном і тоді, коли режим доступу до цього приміщення змінився й став обмеженим (завершення робочого дня в магазині, музеї тощо).

Разом з тим, у діях особи, яка вчинила заволодіння майном в житлі, іншому приміщенні чи сховищі з обмеженим доступом, буде відсутня ознака «проникнення» у випадку, якщо таку особу відповідно до її службового становища (у зв`язку з роботою, правовим статусом, особливим характером діяльності підприємства, установи, організації) було наділено правом безперешкодного доступу до цих приміщень.

У випадку, якщо особа формально безперешкодно увійшла (потрапила) у приміщення з обмеженим доступом (наприклад, з дозволу чи за запрошенням уповноваженої особи), при цьому способом доступу до майна обрала обман чи зловживання довірою, з метою заволодіння майном, такі дії з урахуванням фактичних обставин справи слід кваліфікувати як розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ч. 3 ст. 187 КК України також важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу розбою характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні розбою, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. Проте не можна кваліфікувати як такі, що вчинені з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, дії особи, яка потрапила до житла, іншого приміщення чи сховища без умислу заволодіти чужим майном, однак заволоділа ним.

Водночас необхідно враховувати, що розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, має вищий ступінь суспільної небезпеки, оскільки відбувається посягання не лише на власність, яке полягає у протиправному вилученні чужого майна, що завдає шкоду власнику чи іншому володільцю майна, а й на фундаментальне право особи на недоторканність житла, іншого приміщення чи сховища, що знаходиться у її власності (володінні, користуванні, розпорядженні).

Тому, при інкримінуванні «проникнення» важливим є також факт усвідомлення особою незаконності входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою. Вчиняючи розбій, поєднаний з проникненням, особа повинна усвідомлювати протиправність входження (потрапляння) у приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою, передбачати суспільно небезпечні наслідки такого протиправного входження (потрапляння) у приміщення й бажати їх настання або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати їх настання.

Отже, якщо особа, не усвідомлюючи, що режим доступу до об`єкта є обмеженим, а входження (потрапляння) у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою - незаконним, фактично увійшла (потрапила) у житло, інше приміщення чи сховище з обмеженим режимом доступу, такі дії мають кваліфікуватися без ознаки «проникнення».

У зв`язку із цим неприпустимо кваліфікувати дії як розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, враховуючи лише момент виникнення в особи умислу на вчинення заволодіння чужим майном, незважаючи на режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) та наявність/відсутність умислу на проникнення до приміщення.

Тому суду під час розгляду справи необхідно встановлювати та розмежовувати умисел особи на незаконне заволодіння чужим майном та умисел на проникнення, який у сукупності з дослідженими іншими ознаками дає можливість встановити як об`єктивну, так і суб`єктивну сторони вчиненого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення» у складі розбою, суд після встановлення фактичних ознак складу вчиненого кримінального правопорушення повинен перевірити, як ці ознаки співвідносяться з ознаками складу злочину кримінально-правової норми, передбаченої у ч. 3 ст. 187 КК України.
Як правильно зазначається в постанові ВСУ від 15 листопада 2012 року в справі №5-15кс12в, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1) факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2) час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що подвір`я на АДРЕСА_6 не є прохідним, обгороджене, вхід на таке здійснюється через хвіртку або браму, які хоч і не закриваються на ключ. Проте наявність сітки, брами та хвіртки свідчить, що такі обмежують чи утруднюють доступ сторонніх осіб на подвір`я, а тому таке подвір`я набуває статусу сховища.

Судовим розглядом не встановлено, що на вказаному подвір`ї знаходяться об`єкти громадського користування чи через нього проходять спільні комунікації (зокрема, стежка), або влаштовані пристосування, які полегшують доступ на подвір`я. Натомість потерпілий підтвердив, що подвір`я призначена для використання мешканцями будинків і таке не є прохідним.

Обвинувачений в судовому засіданні визнав, що фактично зайшов на подвір`я з метою викрасти велосипед, який там стояв, тобто його умисел був спрямований на заволодіння велосипедом, який знаходився на огородженому подвір`ї.
Відтак надаючи оцінку діям обвинуваченого, суд вважає правильним кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України по зазначеному епізоду.

По епізоду за ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 0001646, крім визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, така підтверджується наступними доказами.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 16 липня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_18 повідомив та продемонстрував як 22 березня 2019 року о 9:00 годині до нього на вул. Рубчака в м. Львові підійшов чоловік, представився ОСОБА_19 (це був обвинувачений ОСОБА_6 ) та запитав, чи не потрібні будівельні інструменти, на що свідок сказав, що слід їх подивитись. Через три години до нього на АДРЕСА_14 в кафе знову підійшов обвинувачений, який продемонстрував йому електродрель, яку свідок купив за 200 гривень та в подальшому продав візуально знайомому таксисту на ім`я ОСОБА_14 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 21 липня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_17 повідомив та продемонструвала як в середині березня 2019 року до нього передзвонив візуально знайомий на ім`я ОСОБА_15 та запропонував придбати електроінструмент. Зустрівшись з ОСОБА_15 на АДРЕСА_15 , придбав в нього сумку з інструментом, якого було п`ять чи шість штук за 1000 гривень. В подальшому перепродав вказані інструменти через Інтернет магазин «OLX».

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24 липня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 повідомив і продемонстрував як в середині березня 2019 року в нічний час шляхом віджиму пластикових дверей балкону проник в квартиру АДРЕСА_10 , звідки викрав будівельні інструменти, які в подальшому продав.
Оцінюючи та перевіряючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив крадіжку поєднану з проникненням у житло, вчинену повторно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за вказаним вище епізодом, ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Крім того, вина останнього підтверджується дослідженими в судовому засіданні та описаними вище письмовими доказами.
В сукупності описані вище та проаналізовані судом докази свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

По епізоду за ч. 2 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 0001383, крім визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, така підтверджується наступними доказами.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 24 липня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 повідомив і продемонстрував як в ніч з 26 на 27 березня 2019 року перебуваючи за адресою: АДРЕСА_8 , перехилившись через металеву сітку викрав велосипед, який в подальшому цього ж дня дав Остапу, а він його здав в ломбард, а гроші віддав обвинуваченому.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 21 липня 2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких свідок ОСОБА_20 повідомив та продемонстрував як 27 березня 2019 року о 14:00 годині до нього зателефонував обвинувачений ОСОБА_6 і попросив здати в ломбард велосипед, на що він погодився. Приблизно о 15:00 годині на перехресті вул. Стрийська-Наукова зустрівся з ОСОБА_6 , що приїхав на велосипеді, який в подальшому свідок здав в ломбард на АДРЕСА_16 , за що отримав 800 гривень, які віддав ОСОБА_6 , що чекав на дворі.

Оцінюючи та перевіряючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив крадіжку повторно.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину за вказаним вище епізодом, ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Крім того, вина останнього підтверджується дослідженими в судовому засіданні та описаними вище письмовими доказами.
В сукупності описані вище та проаналізовані судом докази свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

По епізоду за ч. 2 ст. 187 КК України, кримінальне провадження № 0000768.
Показами потерпілого ОСОБА_12 про те, що він працював таксистом на «Економтаксі» та «Таксі 838». Водив автомобіль марки «Ніссан Альмера», який був орендований. 27 березня 2019 року ввечері стояв на вул. Володимира Великого, 47 в м. Львові, розігрівав автомобіль та до нього в автомобіль підсів обвинувачений, який попросив завести його в м. Винники. Озвучив обвинуваченому вартість поїздки 250 гривень та останнім було надано 100 гривень завдатку. Виїхали в напрямку м. Винники, обвинувачений заснув. Приїхавши в м. Винники, розбудив обвинуваченого, який в подальшому показував куди їхати, зокрема скерував автомобіль в кінець вул. Огієнка в м. Винники в поле, де не було освітлення. Приїхавши туди, обвинувачений сказав знімати ланцюжок і наніс йому кілька ударів каменем в голову. Після цього, вказав, що дістав ніж, який використовував для чистки фруктів і почав ним відмахуватись від обвинуваченого, однак дістав удар в ніс. Потім відкрилась дверка та він випав з автомобіля. На дворі обвинувачений душив його спершу ногою на горло, а потім руками, під час чого він пробував вирватись. Обвинувачений шукав ланцюжок, питався де він і зняв з нього верхній одяг. Також обвинувачений потім шукав ланцюжок в автомобілі, а йому вдалось втекти та побігти до будинків, в другому з яких йому відчинили двері та вийшли до нього люди, з якими він вернувся на місце події, де викликали поліцію. Пояснив, що під час нападу в нього було викрадено золотий ланцюжок вагою 125 грам, шкіряну чоловічу сумку чорного кольору, в якій знаходились ключі від помешкання, банківська картка, грошові кошти у сумі 500 гривень, книгу «Біблія», мобільний телефон марки «Самсунг» з сім-картою. Крім того, вказав, що ланцюжок, який йому повернуло під час досудового розслідування не той, який в нього викрали, оскільки повернуто ланцюжок не з дорогоцінного металу, про що повідомляв під час досудового розслідування.
Показами свідка ОСОБА_21 про те, що 27 березня 2019 року в двері постукав невідомий чоловік, який був оголений до пояса, сильно закривавлений, зокрема кров була на обличчі, була пошкоджена голова, з неї текла кров. Повідомив, що його пограбували, зокрема клієнт якого він віз. Прийшовши з ним до його автомобіля, який стояв в кінці вулиці Огієнка в м. Винники на ґрунтовій дорозі за якою далі поле та яка не освічувалась. Побачив біля автомобіля розкидані речі, викликав поліцію та швидку медичну допомогу.

Випискою-епікризом від 27 березня 2019 року відповідно до якої у ОСОБА_12 виявлені множинні забійні садна, рани м`яких тканин обличчя, лобної ділянки. Проведено первинну хірургічну обробку рани, накладено шви на рани, асептичні пов`язки.

Висновком експерта № 274 від 18 квітня 2019 року відповідно до якого, у ОСОБА_12 при обстеженні у 8-й МКЛ м. Львова 27 березня 2019 року було встановлено діагноз: «Множинні забійні садна, рани м`яких тканин обличчя, лобної ділянки». На час проведення судово-медичної експертизи виявлено рубці, які є слідами загоєних ран, над лівою бровою, на верхній повіці правого ока, синець в скроневій ділянці справа, плями на шкірі, які являються слідами загоєних саден, в ділянці нижнього краю правої орбіти, на чолі зліва. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 27 березня 2019 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Показами експерта ОСОБА_22 , яка підтримала описаний вище висновок і пояснила, що виявлені ушкодження ОСОБА_12 , які описані у висновку є легкими тілесними ушкодженнями, які не є небезпечними для життя.

Протоколом огляду місця події від 27-28 березня 2019 року відповідно до якого у відділенні невідкладеної медичної допомоги за адресою АДРЕСА_17 оглянуто ОСОБА_12 , на якому наявні тілесні ушкодження, на одязі, зокрема балоновій куртці чорного кольору, спортивних штанах чорного кольору, светрі синього кольору з біло-сірими полосами, светрі білого кольору наявні сліди РБК.

Протоколом огляду місця події від 28 березня 2019 року та фототаблицею до нього відповідно до яких оглянуто частину ґрунтової дороги на вул. Огієнка в м. Винники приблизно на відстані 30 м до будинку, на якій розташований автомобіль марки «Ніссан Альмера» р.н. НОМЕР_1 , біля передніх дверей якого з обох сторін наявні сліди РБК. Також сліди РБК виявлено: на передніх і задніх дверях автомобіля зліва, на резиновому килимку зі сторони водія, на кермі, пластмасовій пляшці, яка знаходилась на підлокітнику, на чохлах на передніх сидіннях, на пошкодженому дзеркалі заднього виду, на килимку ззаду зі сторони пасажира. В автомобілі виявлено камінь зі слідами РБК. Біля автомобіля виявлено розкладний ніж зі слідами РБК.

Протоколом огляду місця події від 29 березня 2019 року відповідно до якого в приміщенні службового кабінету Личаківського ВП ОСОБА_23 видав телефон марки «Самсунг» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

Протоколом обшуку від 18 квітня 2019 року та відеозаписом до нього відповідно до яких під час обшуку в квартирі АДРЕСА_11 в кімнаті під матрацом було виявлено ланцюжок жовтого кольору, магніт з зображенням, дисконтну картку НОМЕР_5 , дисконтну картку «Метро» на ім`я ОСОБА_24 , наручний годинник «Colouring» без ремінця, коробку голубого кольору для сережок, у якій знаходився фіскальний чек від 29 березня 2014 року № 14003, дисконтну картку «СОМФІ.UA» № 833.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30 березня 2019 року та фототаблицею до такого відповідно до яких потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка вчинила на нього напад і заволоділа його майном.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 квітня 2019 року та фототаблицею до нього відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 повідомив і продемонстрував як 27 березня 2019 року з вул. Володимира Великого в м. Львові поїхав на таксі в м. Винники, де проїхавши будинок № 29 на вул. Огієнка, наніс удар рукою потерпілому в область голови та висловив вимогу віддати золотий ланцюжок, який знаходився в потерпілого на шиї. Через декілька секунд відчинив дверку автомобіля, взяв камінь яким наніс декілька ударів потерпілому в голову, після чого вийшов з автомобіля, підійшов до сторони водія, де вже вийшов з автомобіля потерпілий, почав знімати з нього верхній одяг та шукати золотий ланцюжок, після чого наніс один удар в область голови, внаслідок чого потерпілий впав. Вказав, що направився до автомобіля, а потерпілий в цей час втік. В автомобілі знайшов телефон, який взяв з собою. Біля автомобіля побачив золотий ланцюжок, який також взяв з собою та пішов в сторону вул. Кільцевої в м. Винники.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК України, то слід зазначити наступне.

За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкту дає підстави для розмежування складів - розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб (постанова Верховного Суду від 28 березня 2019 року в справі № 753/2814/15-к).

Розбій (ст. 187 КК України) належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).
З об`єктивної сторони розбійвчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання. При цьому фізичне насильство може полягати у протиправному впливі не лише на зовнішні частини тіла потерпілого (механічне їх травмування), а й внутрішні (отруєння), а також в інших діях насильницького характеру, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого (насильницьке тримання його в небезпечних для життя та здоров`я умовах).

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй різного ступеню тілесних ушкоджень, а також інші насильницькі дії, які не призвели до певних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня (постанова Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 194/1006/17).

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року визначив, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати саме як розбій, а не грабіж, оскільки як обвинувачений так і потерпілий підтвердили, що в м. Винники приїхали на адресу вказану обвинуваченим, що виявилась неосвітлювальною частино дороги серед поля. Місце вчення злочину також підтверджується показами свідка ОСОБА_21 та протоколом огляду місця події від 28 березня 2019 року та фототаблицею до нього. Обрання такого місця вчинення злочину зі сторони обвинуваченого свідчить, що він цілеспрямовано приїхав з потерпілим в неосвітлювальну частину дороги з метою вчинити напад на останнього для заволодіння його майном.

Потерпілий в своїх показах вказав, що приїхавши в поле отримав вимоги від обвинуваченого віддати золотий ланцюжок і крім того обвинувачений відразу ж наніс йому удар в голову, а потім ще кілька ударів каменем в голову. За межами машини обвинувачений душив потерпілого за шию, про що ним засвідчено в судовому засіданні. Хоча потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження, однак спосіб їх спричинення, зокрема нанесення обвинувачем ударів потерпілому каменем в голову, що підтвердив як обвинувачений так і потерпілий, а також здушування шиї потерпілого, свідчить, що такі були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення, незалежно від наслідків, які настали в подальшому.

Суд надає віри показам потерпілого щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень зі сторони обвинуваченого, оскільки такі є логічними, послідовними, узгоджуються між собою (як первинні так і ті, які дані під час одночасного допиту потерпілого та обвинуваченого в суді), не викликають у суду сумнівів у їх правдивості та у своїй сукупності з письмовими доказами, в тому числі з висновком експерта. Суд також вважає, що дії обвинуваченого були спрямовані саме на незаконне заволодіння майном потерпілого, що свідчить пошук обвинуваченим на тілі потерпілого золотого ланцюжка, для чого обвинувачений крім спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та вчинення дій насильницького харектору щодо подолання опору потерпілим, роздягнув потерпілого до пояса, що підтвердив сам потерпілий, а також свідок ОСОБА_21 , який вказав, що потерпілий був роздягнений до пояса. Відтак вказані обставини підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Посилання засудженого та його захисника на відсутність небезпеки для життя потерпілого в момент заподіяння насильства спростовується законодавчим визначенням змісту самої норми вказаного закону та зібраними у справі доказами, які в сукупності вказують на винуватість обвинуваченого.
При цьому оцінка небезпечності насильства проводиться з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винної особи.

Перелік і вартість викраденого майна підтверджується первинним протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 27 березня 2019 року, показами потерпілого даними в судовому засіданні, а також показами свідка ОСОБА_25 , який здійснював досудове розслідування вказаного кримінального провадження, про те, що потерпілий отримавши ланцюжок, який було вилучено під час обшуку кварти 18 квітня 2019 року, де проживав обвинувачений, повідомив, що це не той ланцюжок, який в нього було викрадено обвинуваченим.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість скоєних злочинів, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20 грудня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став і повторно вчинив розбій, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується негативно і обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений на досудовому розслідування під час проведення за його участі слідчих дій, повідомляв про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, що підтвердив і в судовому засіданні. Фактично обвинувачений не згідний був з кваліфікацією його дій, хоча факту вчинення ним злочинів ні разу не заперечував.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

З огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, яка просила призначити покарання у вигляді позбавлення волі та потерпілого ОСОБА_12 , який просив призначити покарання на розсуд суду, відношення обвинуваченого до вчиненого,суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України позбавлення волі з конфіскацією майна та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання, шляхом часткового складання покарань, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також соціальної реабілітації.
Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Враховуючи призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, а тому обраний йому запобіжний захід тримання під вартою до вступу вироку в законну сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з 28 березня 2019 року, дати фактичного затримання.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Стягнути з обвинуваченого в користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 858 гривень.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі;
за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань у виді 8 (восьми) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дати затримання 28 березня 2019 року.
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Речові докази магніт із зображенням моря та написом «Pamukkale», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити у його власності; мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , які повернуто потерпілому ОСОБА_12 залишити у його власності; спортивну куртку чорного кольору, чорні спортивні штани, светр синього кольору з біло-синіми полосами, светр білого кольору, кросівки білого кольору, ніж, чохли з передніх сидінь автомобіля повернути потерпілому ОСОБА_12 , ланцюжок, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_12 повернути законному власнику, конверти зі змивами РБК, камінь, конверти зі змивами, застібку від одягу, фрагмент руків`я зі слідами РБК, паперовий стакан знищити, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_26 повернути законному власнику, дисконтну картку 00045, дисконтну картку «Метро» на ім`я ОСОБА_24 , наручний годинник «Colouring» без ремінця, коробку голубого кольору для сережок, у якій знаходився фіскальний чек від 29 березня 2014 року № 14003, дисконтну картку «СОМФІ.UA» № 833 повернути законним власникам.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень витрат за проведення експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1