Справа № 552/5984/22
н/п 1-кс/552/2601/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2022 року Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Київського районного суду м.Полтави клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0000413, -

В С Т А Н О В И В :

В своєму клопотанні слідчий просить суд накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на мобільний телефон чорного кольору «ASSISTANT», жорсткий диск «Western Digital», жорсткий диск «HITACHI Deskstar», ноутбук «НР» чорного кольору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні вищевказане майно визнано речовими доказами, оскільки воно є матеріальними об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також можуть бути досліджені в рамках судових експертиз.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з квітня по вересень 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні колишнього Центру надання адміністративних послуг м. Ізюм в Харківській області, розташованому за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Соборна, 50, в якому представниками окупаційної адміністрації території м. Ізюм Харківської області незаконно створено «Ізюмське районне управління поліції Харківської області», будучи працівником правоохоронного органу України, протиправно, умисно, за власним бажанням, з особистих мотивів, не маючи на те відповідних повноважень, без отримання будь-яких вказівок від керівництва Національної поліції України, з метою переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, прийняв пропозицію від невстановлених в ході досудового розслідування представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території м. Ізюм Харківської області про перехід на їх сторону та здійснення функцій дільничного інспектора поліції, а в подальшому начальника відділу дільничних інспекторів поліції на окупованій території м. Ізюм Харківської області в незаконно створеному органі «Ізюмське районне управління поліції Харківської області», за умови співпраці вказаного органу з представниками РФ та за законодавством РФ. При цьому ОСОБА_6 , з метою забезпечення зміцнення окупаційної влади РФ на вказаній території та безпечного перебування військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань РФ, представників окупаційної влади РФ на окупованій території м. Ізюм Харківської області, своїми діями повинен був проводити роботу з населенням на адміністративній дільниці щодо охорони громадського порядку, громадської безпеки, забезпечення громадського порядку та громадської безпеки, попередження та розкриття злочинів та адміністративних правопорушень. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 прийняв пропозицію невстановлених представників збройних формувань РФ та окупаційної адміністрації території м. Ізюм Харківської області і обійняв посаду «дільничного інспектора поліції, а в подальшому - начальника відділу дільничних інспекторів поліції в незаконно створеному окупаційною адміністрацією РФ органі - Ізюмському районному управлінні поліції Харківської області». Також, приблизно 21.07.2022 року у денний час, більш точно дату та час не встановлено, ОСОБА_6 , користуючись повноваженнями представника окупаційної адміністрації, разом з представниками збройних формувань РФ та незаконного збройного формування «ЛНР», будучи озброєними автоматичною зброєю, приїхав за адресою:. АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , який працював поліцейським відділу реагування патрульної поліції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області та ОСОБА_8 , яка працювала інспектором сектору кадрового забезпечення Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області з вимогою передачі представникам окупаційної влади трудових книжок працівників Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області. Побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_8 , в присутності ОСОБА_6 , передала представнику незаконного збройного формування «ЛНР» трудові книжки працівників Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області та повідомила ОСОБА_6 , що його трудова книжка перебуває в ГУНП Харківської області.
За даним фактом 31.03.2022 року розпочато кримінальне провадження №0000413 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_9 20.09.2022 року в порядку ст. 233 КПК України було проведено невідкладний обшук у квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 (матері ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено і вилучено вказане в клопотанні майно.
Постановою слідчого від 21.09.2022 року вказане в клопотанні майно визнано речовими доказами.
Обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення підтверджується протоколом обшуку від 19.09.2022 року, постановою про визнання речовими доказами, ухвалою слідчого судді від 24.09.2022 року, ухвалою слідчого судді від 26.09.2022 року, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Приймаючи до уваги викладене, що є достатні підстави вважати, що вказане в клопотанні майно може переховуватись від органу досудового слідства або буде знищено, що це майно може бути використано в кримінальному провадженні як доказ факту чи обставин, що вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню. При цьому слідчий суддя бере до уваги, що вказане майно є матеріальними об`єктами, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для арешту вказаного майна з забороною права на користування і розпорядження ним.

При цьому слідчий суддя враховує, що має місце мета забезпечення збереження речових доказів, враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна.

Керуючись ст.ст.170 173, 309, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню №0000413, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на мобільний телефон чорного кольору «ASSISTANT», жорсткий диск «Western Digital», жорсткий диск «HITACHI Deskstar», ноутбук «НР» чорного кольору, з забороною права на користування і розпорядження ними.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору і не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1