Код суду 233 Справа № 229/1395/22
Вирок
Іменем України
29 вересня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка, Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, який має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України,-
В середині літнього періоду 2014 року точну дату та час встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи поблизу розбитого блок-посту ЗС України, який було розташовано на автошляху між АДРЕСА_3 , а саме за географічними координатами: НОМЕР_1 , 37.558416; де на місці розбитого блок-посту на землі знайшов ручну осколкову гранату «Ф-1» та 13 бойових припасів калібру 5,45 мм, проміжного зразка 1974 року, які є придатними до стрільби та виготовлені промисловим способом. Після чого ОСОБА_4 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 662 від 21 серпня 1998 року, умисно, незаконно, протиправно, підняв з землі вищевказану ручну осколкову гранату Ф-1 і бойові припаси. Гранату поклав у кишеню свого одягу, а припаси до наявного у нього поліетиленового пакету чим самим придбав їх, після чого останній вирушив до с. Новоселівка-1, Покровського району, Донецької області, чим саме переніс вказану гранату «Ф-1» та бойові припаси, де поблизу місця свого проживання, а саме у приміщенні покинутого будинку за адресою: АДРЕСА_4 сховав вищевказану гранату та бойові припаси, таким чином став незаконно зберігати їх без передбаченого законом дозволу. Вказаний вибуховий предмет та бойові припаси ОСОБА_4 усвідомлено зберігав у вищевказаному місці в період з середини літнього періоду 2014 року та по 13 лютого 2022 року.
Крім того, 13 лютого 2022 року о 19 годині 00 хвилин в с. Новоселівка-1, Донецької області, працівники Національної гвардії України В/Ч 3028, головний сержант взводу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , старший кулеметник ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та командир мобільного блок посту НГУ ОСОБА_9 одягнуті у формений одяг працівників Національної гвардії України та екіпіровані відповідно до вимог діючих нормативних актів табельною зброєю із спецзасобами, перебуваючи у наряді в складі наряду мобільного блок-посту в зоні чергування по АДРЕСА_3 , побачили як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 йшов у бік працівників Національної гвардії України, але попавши під світ ліхтаря пішов у невідомому напрямку. Приблизно через 10 хвилин ОСОБА_4 знову повернувся та сів на лавку біля розташованого мобільного блок-посту. Працівники Національної гвардії України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку із підозрілою поведінкою ОСОБА_4 вирішили перевірити його наміри перебування біля блок-посту. Коли працівники Національної гвардії України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_4 який сидів на лавочці на відстані приблизно п`ять метрів, почали питати його з якою метою він перебуває неподалік від блок-посту. Не реагуючи на запитання ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що перед ним знаходяться працівники Національної гвардії України які в цей час виконують свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, знаходяться у форменому одязі, ОСОБА_4 безпричинно, з метою перешкоджання виконання працівниками Національної гвардії України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 службових обов`язків, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, з метою перешкоджання законній діяльності працівника правоохоронного органу, демонструючи явну зневагу до працівників правоохоронного органу, дістав з одягненої на нього куртки ручну осколкову гранату «Ф-1» з метою погрози насильством працівникам Національної гвардії України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та кинув на узбіччя проїзної частини, після чого стався вибух.
Таким чином ОСОБА_4 незаконно поводжувався з вибуховим пристроєм без передбаченого законом дозволу, а також незаконно поводився з бойовими припасами, а саме: придбав та зберігав бойові припаси та вибуховий пристрій, без передбаченого законом дозволу, а також своїми умисними діями вчинив погрозу насильства працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, тобто вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.
Між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 23 вересня 2022 року укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно пп. а п. 2 угоди ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України, та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України узгоджено звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
У судовому засіданні прокурор вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до ч. 1 ст. 345 КК України погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків карається виправними роботами на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно з ч. 5 ст.12 КК України є тяжким злочином, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, яке згідно з ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.
Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.
Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, 23 вересня 2022 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 23 вересня 2022 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.
Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, критично ставиться до скоєного, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутні обставини, що пом`якшує покарання, обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 345 КК України.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки, відповідає загальним засадам призначення покарання. Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив декілька кримінальних правопорушень, остаточне покарання йому слід визначити за правилами ч. 1 ст. 70 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за цим вироком ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Крім того, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, його критичне ставлення до скоєного ним правопорушення, позитивну характеристику за місцем проживання, доцільно застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнити його від відбування остаточного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Саме таке покарання суд вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.
Цивільний позов не заявлений.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Арешт, накладний на речові докази ухвалою слідчого судді Дружківського міського суду Донецької області від 25.03.2022 підлягає скасуванню.
Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 вересня 2022 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за цим вироком та визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати.
Скасувати арешт, накладний ухвалою слідчого судді Дружківського міського суду Донецької області від 25.03.2022 на вилучене під час огляду місця події 14.02.2022 у ОСОБА_4 , а саме 13 одиниць металевих предметів зовні схожих на патрони калібру 5,45 мм.
Речові докази поміщені до камери зберігання речових доказів ВП № 1Покровського РУП ГУНП в Донецькій області:
-Проби грунту вилучені з епіцентру вибуху,
-Металевий предмет зовні схожий на кільце;
-Металевий предмет зовні схожий на спусковий важіль УЗРГМ-2;
-Уламки пластинчатої форми різних форм та розмірів з рваними краями;
-чотири стріляні гільзи (калібру 5,45, які упаковані в сейф пакет №3645013 знищити.
-Мобільний телефон Tecno який належить ОСОБА_4 ;
-Куртку з шкірозамінного матеріалу чорного кольору;
-Брюки оливкового кольору;
-Черевики чорного кольору з написом на боці «Barzoni» - передати за належністю ОСОБА_4
-9 патронів калібру 5,45 мм передати у розпорядження ГУНП в Донецькій області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: