Справа №585/2887/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/673/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у його клопотанні про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, в якому просив зарахувати у строк відбутого покарання строк з 22 березня 2021 року на підставі Постанови Верховного Суду України від 22.03.2021 р. про відкриття касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, відмовлено, з тих підстав, що вказаний термін не підлягає зарахуванню ОСОБА_7 у строк відбування покарання, оскільки не є попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким зарахувати один день за два дні з 01.06.2021 по 24.09.2021 року. Зазначає, що ухвала суду незаконна.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Частина 1 ст.404КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог Закону.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю (а.с. 17-19).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року змінено. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 20 квітня 2016 року, тобто з часу його фактичного затримання, а не з часу зазначеного в протоколі затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року строк перебування під вартою з 20 квітня 2016 року по 13 серпня 2020 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі. В решті вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року залишено без змін (а.с. 20-21).

Тобто, вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2019 року набрав законної сили 13 серпня 2020 року, що також стверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (а.с.23).

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, чинній до 20.06.2017 року), яка підлягає застосуванню при вирішенні даного клопотання, на підставі правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, провадження №13-31 кс18, згідно якого якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Тобто, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як вбачається з матеріалів провадження, згідно довідки ДУ «Роменська ВК № 56» ОСОБА_7 станом на 26.10.2021 року відбув 9 років 10 місяців позбавлення волі, не відбув 1 рік 2 місяці позбавлення волі, перебував під вартою з 20 квітня 2016 року по 13 серпня 2020 року (а.с. 16).

Засуджений ОСОБА_7 просив зарахувати йому у строк відбування покарання строк з 22 березня 2021 року у зв`язку з відкриттям Верховним Судом України касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 вересня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 серпня 2020 року щодо нього.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказаний термін не підлягає зарахуванню ОСОБА_7 у строк відбування покарання, оскільки не є попереднім ув`язненням у розумінні ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив матеріали судового провадження, проаналізував нормативну базу законодавства України, в результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 01.06.2021 по 24.09.2021 року.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обгрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4