У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00000033, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2022 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Богданівка Доманівського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Ухвалено, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2021 р., і остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалено закрити провадження в частині розгляду цивільного позову Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить змінити вирок пом`якшити призначене покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
Обвинувачений зазначає, що він активно співпрацював зі слідством, вину у вчиненому кримінального правопорушення визнав повністю, сприяв розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини, в судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував майнову шкоду, у зв`язку з чим, потерпіла сторона відмовилась від позову, при цьому, на нього, за час мешкання в селі, не надходило будь-яких скарг чи заяв.
За наведеного обвинувачений, вважає, що суд мав застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу, представник потерпілого просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

17.02.2021 р. у вечірній час (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, направився до пункту здоров`я села Благодарівка Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області», розташованого в приміщенні адміністративної будівлі Благодарівської сільської ради за адресою: вул. Центральна, 49-В, с. Благодарівка Миколаївського району Миколаївської області. За вказаною адресою, ОСОБА_5 рукою розбив скло вікна кабінету здоров`я, відкрив вікно та, таким чином, проник до кабінету. Перебуваючи в приміщенні, ОСОБА_5 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення зі столу викрав монітор марки «Samsung», який перебував на балансі Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області». З викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, завдавши Комунальному некомерційному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області» майнової шкоди в розмірі 2 700 грн.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення.

Обираючи вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, наслідки для потерпілої сторони, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив вирок залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, аналіз яких наведений у вироку.
Фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не розглядаються.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони на думку апеляційного суду є необґрунтованими з таких підстав.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходив з того, що обвинувачений вчинив тяжке кримінальне правопорушення, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
За висновками досудової доповіді Державної Установи «Центр пробації» від 13.09.2021 р., з урахуванням інформації, що характеризує обвинуваченого, його способу життя, історії правопорушень, високої ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважав, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
На переконання апеляційного суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі, відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всім обставинам кримінального провадження, даним про особу обвиненого, і є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, як це передбачено ст. 65 КК України.

Твердження обвинуваченого про сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини у справі, ані на досудовому слідстві, ані під час судового розгляду кримінального провадження не знайшли свого підтвердження. Щире каяття обвинуваченого враховано судом при призначенні покарання.
Та обставина, що ОСОБА_5 під час судового розгляду відшкодував майнову шкоду потерпілій стороні не є обставиною, яка б істотно знижувала ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з огляду на дані про особу обвинуваченого.

Отже, підстав вважати що, призначене ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через його суворість не має, і, в апеляційній скарзі такого не доведено.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд, не знаходить переконливих доводів, які б слугували підставою для зміни вироку суду першої інстанції і застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 410, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2022 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді
____________________ ______________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3