Номер провадження: 11-кп/813/1253/22
Справа № 517/826/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 03 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0000443, внесеного до ЄРДР 11.10.2021 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, гр. України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 16.08.2004 року Білгород- Дністровським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 15 ст. 185 ч. 3, 263 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 20.10.2011 року Білгород- Дністровським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців 22 дня;

-18.01.2013 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

- 02.11.2016 Біляївським районним судом Одеської області ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до випробувального строку на 3 роки;

- 29.08.2018 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

- 11.03.2021 звільнився з Одеської виправної колонії №14 по відбуттю строку покарання, в силу ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Запобіжний захід, обраний по відношенню до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 08.12.2021 року.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 10 жовтня 2021 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме майна, що належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 10.10.2021 року (точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилося можливим), із корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, упевнившись, що його протиправні дії не будуть викриті іншими особами, ОСОБА_7 , маючи не зняту судимість, шляхом пошкодження металевого даху проник до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ОСОБА_8 та який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung А02», чорного кольору, ІМБ1: НОМЕР_1 , вартістю 2950 грн.; мобільний телефон марки «Samsung А01», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 2100 грн.; мобільний телефон марки «Samsung A03s», синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартісно 3600 грн.; мобільний телефон марки «Samsung А12», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 3900 грн.; мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi», синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 , вартістю 4725 грн.; мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi Note9», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_6 , вартісно 4645 грн.; мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 9Т», синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_7 , вартістю 5130 грн.; мобільний телефон марки «Росо М3», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_8 , вартістю 4185 грн.; мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 9С», зеленого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_9 , вартістю 4050 грн.; мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi Note9»», синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_10 , вартістю 5670 грн., 2 шт. рюкзаки хлопчачі, за ціною 220 грн. на суму 440 грн., ліхтарик (9 лампочок) вартістю 22 грн., колонка музична «JBE XTREME» вартістю 208 грн., музичний динамік «Bass speaker», вартістю 350 грн., колонка музична «JBL» вартісно 141 грн., колонка музична «JBL» вартістю 165 грн., фітнес-трекер (браслет) вартістю 211 грн.; навушники бездротові «Airdots Pro» вартістю 302 грн., навушники бездротові «Reaime Air» вартістю 308 грн., навушники «Bluetooth» вартістю 251 грн., навушники бездротові «Хіаоті Air» вартісно 343 грн., навушники бездротові «Nia Q8» вартістю 258 грн., навушники бездротові «Redmi Red» вартістю 309 грн., навушники бездротові «Мі Air Dots» вартістю 303 грн., навушники бездротові «Reaime Air Pro» вартістю 326 грн., навушники бездротові «Realmi Pro» вартістю 290 грн., 5 батарейок «Energizer» за ціною 9 грн. на суму 45 грн., 3 шт. карт флеш-памяті на 16 GB за ціною 90 грн. на суму 270 грн., 3 шт. карт флеш-памяті на 16 GB за ціною 93 грн. на суму 279 грн., 3 шт. карт флеш-памяті на 8 GB за ціною 65 грн. на суму 195 грн., карта флеш-памяті на 8 GB вартістю 85 гри., карта флеш-памяті на 16 GB вартістю 90 грн., флеш-накопичувач «Арасег» на 16 ОВ вартістю 100 грн., карта флеш-памяті на 16 СВ вартістю 104 грн., карта флеш-памяті на 8 СВ вартістю 69 грн., гіперехідник «Ні-Ка 1і» вартістю 9 грн., флеш-накопичувач «Ні-Каїі» на 16 СВ вартістю 50 грн., флеш-накопичувач «ТБ2» на 8 СВ вартістю 60 грн., флеш-накопичувач «ТЕ90238» на 8 СВ вартістю 125 грн., флеш-накопичувач «РО» на 8 СВ вартістю 170 грн., флеш-накопичувач «ЕІБВ» на 4 СВ вартістю 50 грн., флеш-накопичувач «Раїгіоі» на 64 СВ вартістю 175 грн., флеш-накопичувач «Т&в» на 8 СВ вартістю 75 грн., флеш-накопичувач «ШВ Т&С» на 16 СВ вартістю 80 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 120 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 80 грн., карта пам`яті на 8 СВ вартістю 65 грн., карга пам`яті на 32 СВ вартістю 125 грн., карта пам`яті на 8 СВ вартістю 80 грн., карта пам`яті на 16 СВ вартістю 90 грн., карта пам`яті на 16 СВ вартістю 95 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 115 грн., карта пам`яті на 8 СВ вартістю 210 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 90 грн., карта пам`яті на 16 СВ вартістю 90 грн., карта пам`яті на 16 СВ вартістю 95 грн., карта пам`яті на 16 СВ вартістю 80 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 140 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 1 15 грн., карта пам`яті на 16 СВ вартістю 95 грн., карта пам`яті на 16 СВ вартістю 90 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 115 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 95 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 90 грн., карта пам`яті на 8 СВ вартістю 55 грн., карта пам`яті на 16 СВ вартістю 90 грн., карта пам`яті на 32 СВ вартістю 85 грн., карга пам`яті на 16 СВ вартістю 180 грн., 2 карти пам`яті на 32 СВ за ціною 120 грн. на суму 180 грн., 2 карти пам`яті на 16 СВ за ціною 65 грн. на суму 130 грн., 2 карти пам`яті з адаптером на 16 СВ за ціною 65 грн. на суму 130 грн., 2 карти пам`яті на 16 СВ за ціною 60 грн. на суму 120 грн., 2 карти пам`яті на 8 СВ за ціною 80 грн. на суму 160 грн., карта пам`яті з адаптером на 8 СВ вартістю 60 грн., 2 карти пам`яті на 16 СВ за ціною 70 грн. на суму 140 грн., а також гроші в сумі 10000 (десять тисяч) грн., та з місця скоєння злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 62119,00 грн. (шістдесят дві тисячі сто дев`ятнадцять) гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію своїх дій, зазначає, що обране судом покарання є надмірно суворим для нього, з огляду на таке:

- під час досудового розслідування та судового розгляду сприяв розкриттю злочину, зокрема: приймав участь у слідчому експерименті, під час якого пояснив, як проник до магазину з якого викрав майно; зміг повернути викрадене майно потерпілому; судовий розгляд справи було проведено в порядку ст. 349 КПК України;

- суд першої інстанції не взяв до уваги, що обвинувачений після декількох спроб працевлаштування втратив надію знайти належно оплачувану роботу, а також, у зв`язку з наявністю судимостей обвинуваченому важко офіційно працевлаштуватися;

- на теперішній час обвинувачений дуже шкодує, що вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення, проте визнає, що ризик вчинення нового кримінального правопорушення є дуже великим, однак зазначене не дає підстав для позбавлення волі;

- за станом свого здоров`я потребує належної медичної допомоги, зокрема потребує огляду мануальним терапевтом.

На підставі наведеного, обвинувачений просить призначити покарання із застуванням положень ст. 75 КК України.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В апеляційній скарзі обвинувачений просив проводити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Прокурор заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за погодженням зі сторонами судового розгляду, суд першої інстанції визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Що стосується доводів обвинуваченого про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Частиною 1 ст. 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

При цьому покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю кримінального правопорушення, обставинами скоєного, особою винного.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, зазначив, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав - щире каяття. Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено не було.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого, особу обвинуваченого, який, будучи особою працездатного віку, ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має, раніше неодноразово засуджений, в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин проти власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання лише в умовах ізоляції на певний строк.

За встановлених обставин обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.

Без відбування обвинуваченим покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає тяжкості злочину і не становить «особистого надмірного тягаря для обвинуваченого» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч. 1 ст. 404 КПК України, оскільки апеляційні скарги сторони захисту не містять у собі доказів щодо скасування або зміни вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК, відсутні підстави для скасування вироку, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 03 лютого 2022 року у кримінальному провадженні № 0000443, внесеного до ЄРДР 11.10.2021 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з моменту отримання копії цієї ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3