ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/738/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинувачена ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № № 0001598, за обвинуваченням

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва,

яка зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судима, вироком Деснянського

районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року за ч. 2 ст. 15,

ч. 1 ст. 185 КК України, зміненим в частині покарання ухвалою

Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року,

до покарання у виді обмеження волі на строк два роки із

звільненням від відбування покарання з випробуванням, з

іспитовим строком тривалістю один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 08 липня 2021 року.

Надалі через неодноразові неявки обвинуваченої до суду остання була оголошена у розшук та на підставі ухвали суду примусово супроводжена до зали суду 28 квітня 2022 року.

Цього ж дня суд відновив провадження та розпочав судовий розгляд.

Висунуте обвинувачення ОСОБА_8 визнане судом доведеним та встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона будучи раніше судимою, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинила новий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_8 30 травня 2021 року приблизно о 08 год. 15 хв., умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в приміщенні стоматологічної клініки «DV Dent», яка розташована на вул. Драгоманова, 6А, у м. Києві, під приводом відвідувача, помітила раніше незнайомого їй ОСОБА_9 , який відпочивав на дивані та біля якого на столі лежав мобільний телефон, який ОСОБА_8 вирішила таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , того ж дня, приблизно о 08 год. 20 хв., непомітно підійшла до ОСОБА_9 та скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрала зі столу чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Meizu M3 Note» imei НОМЕР_1 ; imei НОМЕР_2 ; вартістю 1 700 грн. після чого ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 надала суду показання, що дійсно вчинила кримінальне правопорушення за обставинами кримінального провадження, у чому щиро розкаюється. Так, надала суду показання, що вона дійсно викрала вказаний мобільний телефон, скориставшись моментом, коли за її діями ніхто не спостерігав.

Показання ОСОБА_8 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченій, яка надала суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, а саме матеріалів, що характеризують обвинувачену, матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченої ОСОБА_8 повністю підтверджується її показаннями, в яких вона не оспорювала вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , то суд вважає її правильною та кваліфікує її дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, її ставлення до вчиненого (вину визнала, розкаялася), особу обвинуваченої, а саме: під наглядом лікаря психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 11 січня 2021 року, раніше неодноразово судима.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття.

З урахуванням наведеного у сукупності, водночас з урахуванням тієї обставини, що обвинувачена ОСОБА_8 ухилялась від явки до суду, через що оголошувалась у розшук, після відновлення провадження повторно ухилилась від виконання своїх обов`язків, тому вдруге в межах одного провадження була оголошена в розшук, у зв`язку з чим суд не вважає за можливе призначити останній покарання у мінімальних межах санкції статті за якою визнає її винною.

Водночас суд застосовує положення ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку, що був ухвалений 29 червня 2022 року, оскільки правопорушення за цим вироком вчинено до його ухвалення.

Також обвинувачена вчинила нове кримінальне правопорушення за цим кримінальним провадженням під час встановленого стосовно неї іспитового строку, при цьому попереднім вироком вказані положення вже застосовані, отже судом наразі будуть застосовані положення щодо сукупності злочинів та остаточне покарання за сукупністю вироків, що вже було визначено попереднім вироком.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не обирався, але суд погоджується із клопотанням прокурора про взяття під варту в залі суду негайно до набрання вироком законної сили, з урахуванням даних про особу, яка раніше судима, перебуває під наглядом лікаря-нарколога, тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким, й тієї обставини щодо строку розгляду цього провадження через неодноразове оголошення обвинуваченої у розшук.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року, визначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду від 30 червня 2020 року, з урахуванням ухвали суду від 30 жовтня 2020 року про приведення цього вироку у відповідність до чинного законодавства, та положень п. 1(б) ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно ОСОБА_8 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік десять місяців.

Строк відбування покарання рахувати з 29 червня 2022 року, взявши під варту в залі суду негайно, утримувати в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон, переданий власнику, залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1