Справа № 188/499/20
Провадження № 1-кп/188/17/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в cмт. Петропавлівка кримінальне провадження № 0000534 від 18.10.2019р. відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000534 від 18.10.2019р. відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про звернення застави в дохід держави у кримінальному провадженні, внесеному 18 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, в якому просить звернути в дохід держави, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок збройних сил України, заставу в розмірі 105 100 гривень, внесені 14 січня 2020 року згідно з ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2020 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України.

11.01.2020 року ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000534 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2020 року підозрюваній ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави в сумі 105 100, 00 грн.

Після внесення застави 14.01.2020 року, підозрювану ОСОБА_3 звільнено із ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» та повідомлено про відповідальність за невиконання покладених на неї обов`язків.

Однак, в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дати, час та місце судових засідань, не з`явилася в судові засідання 18.01.2022р., 11.03.2022р., 18.03.2022р., 25.03.2022р. та не надала суду жодного доказу поважності своїх неявок. Вказане свідчить, що обвинувачена ОСОБА_3 свідомо не виконує обов`язки, покладені на неї в зв`язку із застосуванням застави, вживає заходів з метою затягування судового розгляду шляхом переховування від суду та уникнення покарання, яке може бути призначене судом в разі визнання її винною у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 8 та ч. 9 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`являється за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішуються слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засідання.

Отже, у разі порушення умов такого запобіжного заходу як застава, суд вправі застосувати заходи кримінально-процесуальної відповідальності - звернути заставу в дохід держави.

На підставі наведеного, враховуючи, що ОСОБА_3 порушила покладені ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2020 року на неї процесуальні обов`язки, а також наявні підстави для звернення застави у дохід держави, прокурор просив задовольнити клопотання.

Захисник та обвинувачена ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 182 України, питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2020 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із одночасним визначенням застави в розмірі 105 100, 00 грн.

Після внесення застави 14.01.2020 року, підозрювану ОСОБА_3 звільнено із ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» та повідомлено про відповідальність за невиконання покладених на неї обов`язків.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК України застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За частиною 6 статті 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

За частиною 11 статті 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави - ч. 4 ст. 202 КПК України.

Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді застави не є строковим, то на обвинувачену ОСОБА_3 поширюється і на даний час дія запобіжного заходу у вигляді застави, згідно ухвали слідчого судді від 11.01.2020р.

Так, ОСОБА_3 порушила покладені на неї обов`язки, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та неявкою обвинуваченої в судові засідання, які відбулись 18.01.2022р., 11.03.2022р., 18.03.2022р., 25.03.2022р.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 не надала суду жодного доказу поважності своїх неявок, місце перебування обвинуваченої тривалий час невідоме, починаючи з 14.02.2022 року вона відсутня за місцем свого проживання, про зміну місця проживання не було повідомлено ані суд, ані прокурора. Вказане свідчить, що обвинувачена ОСОБА_3 свідомо не виконує обов`язки, покладені на неї в зв`язку із застосуванням застави, вживає заходів з метою затягування судового розгляду шляхом переховування від суду та уникнення покарання, яке може бути призначене судом в разі визнання її винною у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України.

Згідно вимог ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до вимог ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Системний аналіз зазначених норм КПК України дає суду підстави дійти висновку про те, що запобіжний захід у вигляді застави не має визначеного строку дії та залишається чинним до його скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження, тоді як обов`язки, покладені слідчим суддею чи судом є строковими і мають обмежену дію у часі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді застави забезпечує виконання обвинуваченим (підозрюваним) як обов`язків, які передбачені п.п. 1-9 ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладаються на нього судом, так і загальних процесуальних обов`язків, встановлених та покладених на нього процесуальним законом.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указом Президента України від 14.03.2022 за № 133/2022 продовжений строком на 30 діб. Ці Укази затверджені відповідно Законами України від 24.02.2022 № 2402-ІХ та від 15.03.2022 № 2110-ІХ. Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» оборона України - система політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Статтею 13 цього Закону визначено, що міністерства, центральні та інші органи виконавчої влади у взаємодії з Міністерством оборони України у межах своїх повноважень організовують і забезпечують виконання законодавства у сфері оборони, сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх належне забезпечення за напрямами діяльності.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оборону України», територіальна оборона України організовується та здійснюється відповідно до Закону України «Про основи національного спротиву» з урахуванням особливостей, визначених законодавством про оборону, мобілізацію та правовий режим воєнного стану.

Згідно з визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про основи національного спротиву», національний спротив - комплекс заходів, які організовуються та здійснюються з метою сприяння обороні України шляхом максимально широкого залучення громадян України до дій, спрямованих на забезпечення воєнної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності держави, стримування і відсіч агресії та завдання противнику неприйнятних втрат, з огляду на які він буде змушений припинити збройну агресію проти України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року Національний банк України ухвалив рішення відкрити спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України. Таке рішення ухвалене у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, збройною агресією Російської Федерації та небезпекою для державної незалежності України, її територіальної цілісності.

Указом Президента України вид 24 лютого 2022 року 69/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Згідно ч. 1-2 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_3 порушила покладені на неї обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2020 року, зокрема: з`являтися за викликами до слідчого, прокурора або суду, а також не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, є підставами для звернення застави в дохід держави, яка визначена ч. 8 ст. 182 КПК України,

Враховуючи, що наслідок воєнних дій знищується інфраструктура України, наносяться ракетні та бомбові удари по воєнних та цивільних об`єктах, відбувається окупація частин території України, знищуються населенні пункти та гинуть люди, в тому числі цивільне населення. Оскільки діяльність Збройних Сил України спрямована на подолання збройної агресії, вони потребують негайної допомоги, в тому числі фінансової, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись ст.ст. 182, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Звернути у дохід держави заставу у розмірі 105 100 (сто п`ять тисяч сто) гривень 00 копійок, внесену 14 січня 2020 року за підозрювану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні внесеному 18 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000534, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, на підставі ухвали Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2020 року та зарахувати кошти до спеціального рахунку для збору коштів на підтримку Збройних сил України.

Копію ухвали направити на виконання до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1