ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/327/22 Справа № 705/2187/21 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника обвинуваченоїОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2022 року, про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.07.2022 включно, -

в с т а н о в и л а :
В провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених пп.6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор клопотав про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказав, що на даний час немає підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу, обвинувачені обвинувачуються у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, продовжують існувати ризики, які враховувалися судом при обранні даного запобіжного заходу, а тому вважає, що обвинувачені можуть уникати суду, тиснути на потерпілу, свідків та перешкоджати встановленню істини у справі, тому просить вирішити питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених на 60 днів.

Потерпіла ОСОБА_10 у судове засідання суду першої інстанції не прибула, причини неявки суду не повідомила.

Обвинувачені та їх захисники заперечували щодо заявленого клопотання прокурором про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим та вважали що дане клопотання не обґрунтоване доказами, ризики прокурором не доведені, обвинувачені мають місце проживання та сталі соціальні зв`язки, від явок до суду не ухилялися, щодо них обиралися запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою, а тому просили змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2022 року, клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.07.2022 включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить:

1.Скасувати ухвалу Черкаської області від 13 травня 2022 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2.Змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням на неї процесуальних обов`язків.

Вважає, що вказана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи, та те, що прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Додає, що понад 1,6 року вона знаходиться під вартою, та за цей час слідством та прокурором не надано суду доказів, які підтверджують її причетність та винуватість у даному кримінальному провадженні.

Наголошує, що вона має на утримання неповнолітню доньку, яка потребує її турботи та піклування, а тому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту дасть можливість виконувати материнські обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які , незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_8 під впливом тяжкості покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню правосуддя, незаконно впливати на потерпілу, свідків.

Так, ОСОБА_8 згідно обвинувального акту обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 185 КК України, один з яких є особливо тяжким, має високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання її винуватою, вона може бути засудженою до довічного позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 та встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції перевірена можливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, та зроблено вірний висновок про відсутність таких підстав.

Колегія суддів позбавлена можливості перевіряти фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, оскільки це належить до компетенції місцевого суду під час розгляду кримінального провадження по суті, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 .

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2022 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.07.2022 включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -