Справа № 308/9473/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000116, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, із середньою освітою, громадянина України, уродженця Узбекистану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, із середньою освітою, громадянина України, уродженця Узбекистану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 та солдат ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, будучи військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, близько 11 год. 00 хв. 17.06.2022 самовільно залишили тимчасове місце служби, яке знаходилося за адресою: смт. Черкаське, Дніпропетровської області, без поважних причин та без відповідного дозволу, в умовах воєнного стану.
У подальшому, солдата ОСОБА_6 та солдата ОСОБА_4 , 18.06.2022 близько 17 год. 30 хв. було затримано працівниками Державної прикордонної служби України неподалік 260 прикордонного знаку (територія Тячівської об`єднаної територіальної громади Тячівського
району Закарпатської області) на відстані 70 метрів від лінії державного кордону при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску.
Своїми діями солдат ОСОБА_4 та солдат ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

У підготовчому судовому засіданні прокурор повідомив про укладення з обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 угод про визнання винуватості, зазначив, що при укладенні угод були дотримані вимоги процесуального та матеріального права, враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, зазначені наслідки їх укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угод, встановленні ст. 476 КПК України.

Додав, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. З врахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, в тому числі шляхом надання викривальних показів відносно себе та співучасника, вчинення правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, із застосуванням положеннь ч. 1 ст. 69 КК України щодо призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі наведеного, прокурор просив суд затвердити угоди про визнання винуватості та призначити обвинуваченим узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, вказав, що час, місце та спосіб скоєння ними кримінального правопорушення в обвинувальному акті та в угодах про визнання винуватості викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений підтвердив укладення ним угоди добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з його підзахисним, вказав, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена ОСОБА_4 добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, вказав, що час, місце та спосіб скоєння ними кримінального правопорушення в обвинувальному акті та в угодах про визнання винуватості викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку згідно з ст.ст. 394 і
424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений підтвердив укладення ним угоди добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з його підзахисним, вказав, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена ОСОБА_4 добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Заслухавши прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши угоди про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що укладені угоди підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Пунктом 3) частини 4 ст. 268 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим також може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, яке згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, сприяли розкриттю кримінального правопорушення шляхом надання викривальних показів відносно себе та співучасника, вчинили злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.
Угоди про визнання винуватості укладені обвинуваченими добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 попереджені про наслідки укладення та затвердження вказаних угод, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження їх прав щодо оскарження вироку згідно з ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлюють характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до них у разі затвердження зазначених угод судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаних угод, визначені у ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угод про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.

Узгоджена міра покарання визначена з врахуванням наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, в тому числі шляхом надання викривальних показів відносно себе та співучасника, вчинення правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, на підставі чого сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 покарання відповідно до санкції ч. 4 ст. 408 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді трьох років позбавлення волі, що відповідає загальним засадам призначення покарання, встановленим ст. 65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угод про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що угоди про визнання винуватості, укладені між сторонами даного кримінального провадження, повністю відповідають встановленим вимогам, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угод про визнання винуватості і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.

Судові витрати відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Речові докази по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 424, 473, 474, 475, 477 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 серпня 2022 року, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 19 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 год. 40 хв. 19 червня 2022 року.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 02 серпня 2022 року, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 19 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 18 год. 35 хв. 19 червня 2022 року.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через
Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України,

протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1