Єдиний унікальний номер справи 172/418/22
Провадження № 1-кп/185/542/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду м.Павлограда матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 21.06.2022 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел.Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньотехнічною освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ), -

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2022 року приблизно о 20.00 годині у обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , - раптово виник умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_3 того ж дня, приблизно о 20.15 годині зі свого мобільного телефону марки «ХіаоmіRеdmі 9А» з сім-картою: НОМЕР_1 зателефонував на лінію «102», та, реалізовуючи злочинний умисел, цілеспрямовано повідомив про те, що 19 червня 2022 року близько 20.00 годині невідомі особи незаконно заволоділи його транспортним засобом: автомобілем марки «ВАЗ 2101», р/н НОМЕР_2 ,бежевого кольору, що мало місце біля Васильківської НВК №3 по вул.Соборна в сел.Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області, чим спричинили йому матеріальну шкоду. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про кримінальне правопорушення, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що вказаного злочину вчиненого відносно нього не було та вказаний факт не відповідає дійсності, того ж дня о 21.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 повідомив старшого слідчого СВ ВП №1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , що було відображено в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію від 19.06.2022 року про те, що невідомі особи 19.06.2022 року близько 20.00 годині незаконно заволоділи його транспортним засобом. При прийнятті заяви обвинувачений ОСОБА_3 був попереджений під підпис в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення про те, що він буде притягнутий до кримінальної відповідальності, згідно ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. На підставі чого, слідчим були внесенні відомості про начебто скоєння злочину невідомими особа до ЄРДР за №0000101 від 20.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
Окрім цього, 20 червня 2022 року в період часу з 17.00 години до 17.30 години обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000101 від 20.06.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, будучи попередженим слідчим в протоколі допиту потерпілого ОСОБА_3 від 20.06.2022 року під підпис про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, щодо завідома неправдивих показань (введення в оману іншого уповноваженого органу), діючи умисно, дав завідомо неправдиві показання як потерпілий про те, що невідомі особи незаконно заволоділи його транспортним засобом, усвідомлюючи, що вказані відомості є неправдивими, оскільки дозвіл на керування вказаним транспортним засобом та його продаж він особисто надав свідкові ОСОБА_7 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані:
- за ч.1 ст.383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення;

- за ч.1 ст.384 КК України, як завідомо неправдиве показання потерпілого.

11.07.2022 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.383 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік, за ч.1 ст.384 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просила затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.383 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином, за ч.1 ст.384 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком, потерпілі в проваджені відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної угоди про визнання винуватості від 11.07.2022 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11 липня 2022 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000102 від 21.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

за ч.1 ст.383 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч.1 ст.384 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 узгоджене остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- звуковий запис телефонної розмови ОСОБА_3 з оператором «102» від 19.06.2022 року; рапорт реєстрації ЄО №1788 від 19.06.2022 року «заволодіння транспортним засобом»; протокол від 19.06.2022 року прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_3 ; пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 26.06.2022 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 22.06.2022 року; протокол огляду предмета від 21.06.2022 року - мобільного телефону свідка ОСОБА_7 , - з фото таблицею; постанову про закриття кримінального провадження від 28.06.2022 року, які долучені до матеріалів кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили зберігати з матеріалами кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1