Справа № 192/1277/22
Провадження № 1-в/192/256/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відео конференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянську Запорізької області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2019 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі,

про зарахування в строк покарання призначеного судом, строку попереднього ув`язнення

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про зарахування в строк покарання призначеного судом, строку його попереднього ув`язнення з 03 червня 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 просив його клопотання задовольнити. Пояснив, що в 2019 році він тримався під вартою, а умови попереднього ув`язнення були неналежними, в результаті чого він захворів на відкриту форму туберкульозу та йому встановили ІІІ групу інвалідності. Потім в листопаді 2019 року він був переведений до ВК № 55 де лікувався. Вважав, що дані обставини є підставою для задоволення його клопотання.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився. Повідомлений про місце та час розгляду клопотання належним чином. Надав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки з 21 червня 2017 року втратив силу закон, за яким один день попереднього ув`язнення зараховувався за два дні позбавлення волі, а ОСОБА_3 вчинив злочини після втрати законної сили відповідного закону.

Суд, заслухавши прокурора, засудженого та дослідивши додані до клопотання матеріали вважає, що останнє не підлягає задоволенню з таких підстав.

З довідки адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України з`ясовано, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2019 року до 4 років 2 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185, ч. 2ст. 15 ч. 2ст. 186 КК України.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_3 був затриманий 03 червня 2019 року на виконання ухвали від 03 червня 2019 року Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Таким чином судом встановлено, що попереднє ув`язнення ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не відбувалося.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зі змінами внесеними Законом України № 838-19 від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення в разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Суд посилається на те, що 26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII. Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України. Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17, вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

Судом встановлено, що згідно вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2019 року ОСОБА_3 вчинив злочини 09 квітня та 26 червня 2018 року, тобто після 21 червня 2017 року.

Також ОСОБА_3 був засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 вересня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Строк покарання ухвалено рахувати з 03 червня 2019 року, тобто з моменту його затримання.

Попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні також не відбувалося, а злочини ОСОБА_3 вчинив в квітні-травні 2019 року, тобто також після 21 червня 2017 року.

Суд не приймає в якості підстав для задоволення клопотання засудженого його посилання на невідповідні умови тримання під вартою, оскільки чинне законодавство чітко розмежовує період з якого не застосовується ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Тому суд вважає, що підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ч. 6 ст. 9, ст. 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зарахування в строк покарання призначеного судом, строку попереднього ув`язнення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1