1Справа № 335/3507/22 1-кп/335/551/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Відричка Рахівського району Закарпатскої області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, солдата, гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальону Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України,
з угодою про визнання винуватості від 22 червня 2022 року,
ОСОБА_4 вчинив злочин за таких обставин.
03.06.2022 о 14:35 год. солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 3 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальону Військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, перебуваючи на бойових позиціях поблизу АДРЕСА_3 , відкрито у присутності командира роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст.ст. 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців, безпідставно відмовився виконувати наказ командира роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , а саме бойове розпорядження № 2 щодо облаштування ротно-опорного пункту на бойових позиціях поблизу АДРЕСА_3 , хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України (далі КК України), а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.
22.06.2022 між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
За змістом цієї угоди прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен останній понести із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання. Зазначив, що його згода на укладення угоди була добровільною.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що угода відповідає вимогам закону, укладена добровільно, його підзахисний повністю розуміє наслідки її укладення та невиконання, а тому просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов такого висновку.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.
Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_4 , який раніше не засуджений, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є військовослужбовцем.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Сторонами угоди узгоджена міра покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, із врахуванням наявності низки обставин, які пом`якшують покарання, а саме того, що ОСОБА_4 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість, раніше не судимий, на військовій службі військовим командуванням характеризується позитивно, приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації на території України.
З урахуванням того, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, а також враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, вищезазначені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначивши йому більш м`який вид покарання, не зазначений у санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме покарання у вигляді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн., як про це просять сторони угоди.
Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам КПК та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Оскільки ОСОБА_4 призначається покарання у вигляді штрафу, обраний щодо нього ухвалою слідчого судді від 10.06.2022 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає скасуванню. Підстав для обрання іншого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не встановлено, клопотань про застосування такого запобіжного заходу прокурором не заявлялось.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 475 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу розміром 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у відношенні ОСОБА_4 , застосований ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2022 року, скасувати.
Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1