1Справа № 335/2774/22 1-кс/335/1286/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 , погоджене з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000259 від 30.11.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївки, Мелітопольського району, Запорізької області, громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 03.06.2021 № 266 о/с капітана поліції ОСОБА_6 призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції.

Завдання, обов`язки та повноваження старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ОСОБА_6 передбачені посадовою інструкцією працівника відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Відповідно до вказаної посадової інструкції у своїй роботі старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 керується Конституцією та Законами України, Указами президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України.

Згідно з розділом «Завдання та обов`язки» вказаної посадової інструкції старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , зокрема: під час службової діяльності суворо дотримується та забезпечує дотримання законності, дисципліни, прав і свобод людини і громадянина, режиму секретності та конспірації; здійснює організаційні та практичні заходи на виявлення, попередження, документування злочинної діяльності за напрямком роботи.

Згідно з розділом «Повинен знати» вказаної посадової інструкції старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 повинен знати: основи Конституції України, акти законодавства, що стосуються органів внутрішніх справ; постанови, розпорядження, інші нормативно-правові акти та керівні документи, що стосуються напрямку діяльності підрозділу; основні нормативно-правові положення щодо оформлення відповідних службових документів, практику застосування чинного законодавства у сфері діяльності ОВС, загальну методику оперативно-розшукової діяльності, методи аналізу оперативної обстановки на території, спеціальні та інші засоби, що застосовуються під час роботи, правила зберігання та застосування зброї тощо.

Відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію» оперуповноважений відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 під час виконання своїх завдань забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяють їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та працівників правоохоронних органів» від 23.12.1993 ОСОБА_6 , займаючи на час вчинення кримінального правопорушення зазначену посаду в правоохоронній системі, був представником влади службовою особою правоохоронного органу, що мав владні повноваження та виконував службові обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Таким чином, ОСОБА_6 на момент вчинення кримінального правопорушення здійснював функції представника влади та, відповідно до примітки ч. 1 ст. 364 КК України, був службовою особою органу Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції, згідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонує кримінальна поліція.

В свою чергу, відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу як фізичний вплив (силу) та застосування спеціальних засобів.

Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом.

Частиною 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, а також діючи в порушення основних засад нормативно-правових актів, які регулюють службу в поліції та гарантують конституційні права та свободи громадян, умисно, групою осіб вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень та супроводжувалися насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за наступних обставин.

20 листопада 2021 року старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 та оперуповноважений сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою, узгоджено між собою, будучи об`єднаними єдиним злочинним умислом, який виник у них не пізніше 20 листопада 2021 року, знаходячись у приміщенні Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 191, достовірно знаючи про факт звернення 26 червня 2021 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Національної поліції України з заявою про незаконне заволодіння автомобілем «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 та будучи обізнаними про подачу останнім заяви про припинення перевірки за фактом його звернення з заявою про незаконне заволодіння автомобілем, у зв`язку з отриманням від співробітників поліції грошових коштів у розмірі п`ятнадцяти тисяч гривень, а також знаючи, що після незаконного заволодіння невстановленою особою автомобілем ОСОБА_9 , станом на 20 листопада 2021 року останній знайшов свій автомобіль та користувався ним, з метою повернення наданих працівниками правоохоронного органу ОСОБА_9 грошових коштів, вирішили доставити останнього до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

В той же день, 20 листопада 2021 року о 09 годині 24 хвилини 46 секунд, ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 та оперуповноваженим сектору агентурно-оперативної роботи відділу кримінальної поліції Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , зі свого мобільного телефону з номером НОМЕР_2 зателефонував за номером НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_9 та, назвавшись цивільною особою, попросив останнього надати йому послуги з ремонту за адресою: АДРЕСА_2 та гарантував оплату вказаних послуг.

На пропозицію ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_9 погодився та на автомобілі «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 направився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мурманська, буд. 28.

20 листопада 2021 року, приблизно о 10 годині 11 хвилини, більш точний час встановити не виявилось можливим, прибувши за вказаною вище адресою ОСОБА_9 зупинив свій автомобіль. В цей же час, позаду його автомобіля зупинився легковий автомобіль білого кольору, з якого вийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були в цивільному одязі та підійшли до автомобіля «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до водійської двері, а ОСОБА_8 до передньої пасажирської двері, відчинили двері вказаного автомобіля.

Після цього, приблизно о 10 годині 15 хвилини, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи біля відчиненої водійської двері автомобіля «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився неподалік будинку 28 по вул. Мурманській в м. Запоріжжі, маючи спільний з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинний умисел, направлений на перевищення влади та службових повноважень із використанням фізичного насильства та болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_9 дій, тобто на спільне умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень, грубо порушуючи вимоги ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 жодного опору не чинить та не становить суспільної небезпеки, схопив його за одяг, в районі лівого плеча та почав витягувати з автомобіля.

В цей же час, ОСОБА_7 , також перебуваючи біля відчиненої водійської двері автомобіля «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , так само схопив ОСОБА_9 за одяг, в районі грудини та почав витягувати з автомобіля.

В цей же час, ОСОБА_8 , перебуваючи біля відчиненої передньої пасажирської двері автомобіля «ВАЗ 2102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поставивши коліно однієї ноги на переднє пасажирське сидіння, став штовхати його в праве плече, намагаючись виштовхнути через водійські двері.

Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, маючи намір дістати ОСОБА_9 з автомобіля, будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що останній не вчиняє жодних правопорушень та не чинить йому опору, грубо порушуючи ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», умисно наніс ОСОБА_9 руками зажатими в кулак близько п`яти ударів в область лівого плеча та голови зліва, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_9 .

В цей же час, ОСОБА_7 руками зажатими в кулак умисно наніс ОСОБА_9 близько п`яти ударів в область грудної клітки та голови зліва, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_9 .

В цей же час, ОСОБА_8 руками зажатими в кулак умисно наніс ОСОБА_9 не більше п`яти ударів в область правого плеча та голови справа, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_9 .

Під час вказаних вище дій ОСОБА_6 показав ОСОБА_9 нагрудний жетон, який дістав з кишені брюк та повідомив, що вони являються працівниками поліції, а автомобіль ОСОБА_9 знаходиться в розшуку, як такий, яким незаконно заволоділи.

ОСОБА_9 , усвідомлюючи той факт, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є працівниками поліції, був позбавлений фактичної можливості захищатися від неправомірних дій останніх та повідомив, що він являється заявником за фактом незаконного заволодіння вказаним автомобілем, а сам автомобіль не перебуває у розшуку.

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізовуючи спільний з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинний умисел, разом з ОСОБА_9 направилися до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 191. При цьому, ОСОБА_7 сів до автомобіля ОСОБА_9 , а ОСОБА_6 та ОСОБА_8 направилися за ними на легковому автомобілі білого кольору.

20 листопада 2021 року, приблизно о 11 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізовуючи спільний з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинний умисел, знаходився біля будинку 191 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, розташовуючись ззаду ОСОБА_9 , спочатку правою рукою, а потім лівою, схопив його за комір куртки. В той же час, ОСОБА_7 , розташовуючись справа від ОСОБА_9 лівою рукою схопив його за правий рукав куртки, а ОСОБА_8 , знаходячись зліва від ОСОБА_9 правою рукою схопив його за лівий рукав куртки та таким чином вони силоміць повели ОСОБА_9 до вхідних дверей Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відчуваючи страх, ОСОБА_9 почав чинити опір працівникам поліції, з метою залишитися на вулиці та не зайти до приміщення Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Після цього, ОСОБА_8 , який знаходився ліворуч від ОСОБА_9 відпустив його, а ОСОБА_6 , який знаходився позаду ОСОБА_9 , перемістився ліворуч від нього та, грубо порушуючи вимоги ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, передпліччям правої руки обхопив його за шию та почав її здавлювати, тим самим спричинивши сильний фізичний біль ОСОБА_9 .

Після цього, грубо порушуючи вимоги ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього спеціальних засобів - кайданок, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завели ОСОБА_9 руки за спину, а ОСОБА_8 в цей момент одягнув на руки ОСОБА_9 кайданки ззаду, тим самим обмежив рухомість останнього.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із застосуванням сили тягнули ОСОБА_9 до входу до Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

В цей же час, ОСОБА_8 , грубо порушуючи вимоги ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що останній не становить суспільної небезпеки, наніс удар ногою, якою саме під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в область спини ОСОБА_9 , тим самим спричинивши останньому фізичний біль.

Після цього, ОСОБА_6 , знаходився зліва від ОСОБА_9 правою рукою схопив його за ліву руку в області плеча, а ОСОБА_8 , знаходився справа від ОСОБА_9 , лівою рукою схопив його за праву руку в області плеча, силоміць утримуючи та контролюючи руки потерпілого, спричиняючи фізичний біль, підвели його до входу. Після чого, ОСОБА_8 долонею правої руки надавив ОСОБА_9 на шию ззаду та опустив його голову до низу. Таким чином ОСОБА_9 завели до адміністративної будівлі Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Знаходячись в приміщенні адміністративної будівлі Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області з ОСОБА_9 зняли кайданки та завели до службового кабінету № 323.

Далі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не оголосивши попередження ОСОБА_9 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 не вчиняє жодних правопорушень та не чинить йому опору, грубо порушуючи ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію», умисно наніс ОСОБА_9 долонею правої руки наніс йому один удар в область лівого вуха, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_9 .

Продовжуючи спільні протиправні дії, направлені на перевищення влади та службових повноважень, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи працівниками правоохоронного органу, із застосуванням образи особистої гідності потерпілого, почали здійснювати на ОСОБА_9 психологічний тиск, погрожуючи йому притягненням до кримінальної відповідальності та вчиняючи образливі дії, які принижували честь і гідність ОСОБА_9 , вживаючи на адресу потерпілого брутальних слів, погрожуючи моральним приниженням та застосуванням сексуального насильства відносно нього.

В результаті вищезазначених спільних умисних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження: на завитку лівої вушної раковини синець, невизначеної форми, розмірами 1,2?0,8 см; в лівій завушній ділянці синець, з аналогічною характеристикою розмірами 1,2?0,7 см; на лівій боковій поверхні шиї синець, з аналогічною характеристикою, розмірами 3?0,8 см; на передній поверхні шиї синець, з аналогічною характеристикою, розмірами 4?0,2 см, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, внаслідок умисних, протиправних дій працівників правоохоронного органу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , настали суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення гарантованих ст.ст. 28, 29 Конституції України прав ОСОБА_9 на повагу до його гідності, свободи та особистої недоторканості, а також охоронюваних законом державних інтересів у виді підриву авторитету та престижу органів державної влади в особі органів Національної поліції України.

У скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюються ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

18.02.2022 ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, що кваліфікується як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, погрозами насильством, застосуванням спеціальних засобів (кайданок) та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом усної заяви ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом тимчасового доступу до речей і документів, в ході якого у оператора мобільного зв`язку вилучено інформацію про з`єднання (вхідні та вихідні дзвінки), із зазначенням місцезнаходження абонентів, базових станцій та їх адрес, через які здійснювалися ці з`єднання, абонентом мобільного зв`язку, а саме мобільного терміналу ОСОБА_9 ; протоколом огляду відеозапису, на якому зафіксовано факт застосування фізичної сили та спеціальних засобів (кайданок) до ОСОБА_9 з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, під час яких ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , як осіб, які застосовували до нього фізичну силу та спеціальні засоби (кайданки); висновком судово-медичної експертизи по встановленню тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_9 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, у цьому кримінальному провадженні, слідчий просить суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри, недопустимість доказів, доданих слідчим до клопотання, недоведеність існування ризиків, перелічених слідчим у клопотанні.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши думки учасників провадження, дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, документи, надані стороною захисту, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000259, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.
18.02.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, підтверджується зібраними стороною обвинувачення доказами, які досліджені у ході розгляду слідим суддею клопотання.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Оцінивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Наведені вище обставини у сукупності дають підстави стверджувати, що підозрюваний у разі незастосування до нього запобіжного заходу, який належним чином забезпечить виконання покладених на нього обов`язків, зможе за необхідності переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних слід враховувати встановлену процесуальним законом процедуру отримання показань від зазначених учасників провадження. На стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Так, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів потерпілого та свідків, підозрюваний знатиме зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.
Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та/або свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений, має на утримані малолітню дитину, має міцні соціальні зв`язки.
Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе гарантувати виконання останнім обов`язків підозрюваного та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 25.06.2022.

Керуючись ст. ст. 179, 184, 193, 196, 205 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, залежно від стадії кримінального провадження, за кожною вимогою;

- не відлучатися із м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні з приводу кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії даної ухвали до 25.06.2022 включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, проте заперечення на неї можуть бути подані в підготовчому засіданні.

Слідчий суддя ОСОБА_1