1Справа № 331/2941/22 1-кп/335/766/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2022 за №0001477, відносноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2022 року за визначеною підсудністю з Запорізького апеляційного суду до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2022 за №0000186, відносноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою колегії судді від 21 жовтня 2022 року у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 24 жовтня 2022 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду на підставі обвинувального акту за участі сторін та інших учасників кримінального провадження, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України і підстави для його повернення прокурору відсутні.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали думку прокурора та вважали за можливе призначити справу до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з таких підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя відповідно до ст.ст.32, 33 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення немає.

З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначено, що матеріалами кримінального провадження підтверджено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Крім того, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

На думку прокурора більш м`які запобіжні заходи, не зможе гарантувати виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , обов`язків, та запобігти встановленим ризикам.

З урахуванням зазначеного, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2022 року до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 26.08.2022 року до 25.10.2022 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, за який законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти років до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, який відповідно до ст.12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які вказують на те, що знаходячись на волі, ОСОБА_6 з врахуванням тяжкості покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованому йому злочину, може переховуватися від суду, оскільки він є мешканцем тимчасово окупованої території Донецької області, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, місця роботи, постійного джерела доходу; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: у зв`язку з окупацією ЗС РФ значної частини територій Запорізької та Донецької областей де ОСОБА_6 безпосередньо вчинювався даний злочин; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином: на даний момент встановлено, що ОСОБА_6 перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану та відкрито підтримав збройну агресію проти мирних жителів та військових ЗС України, а тому, на даний момент є обґрунтовані підстави вважати, що останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності буде всіляко сприяти подальшому збройному захопленню військами ЗС РФ суверенної території України, в тому числі і м. Запоріжжя, що фактично унеможливить його притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , у підготовчому судовому засіданні, суд виходить із встановлених слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу обставин щодо наявності обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.111 КК України. При цьому, суд враховує, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом при вирішенні даного питання, крім тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, враховується, що ОСОБА_6 зареєстрований на тимчасово окупованій території Донецької області, є особою працездатного віку, не одруженим, не має соціальних зв`язків, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, наявне обґрунтоване обвинувачення відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, наявність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, існуюча практика Європейського суду з прав людини, якою визначено, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, усталена позиція Верховного суду, а також мета забезпечення належної поведінки обвинуваченого, свідчать про неможливість запобігання існуючим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При визначенні виду можливого запобіжного заходу, суд враховує існування встановлених в підготовчому судовому засіданні ризиків та вважає необхідним обрати ОСОБА_6 , винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, на даний час, не може запобігти доведеним ризикам і забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та вказане в повній мірі відповідає меті такого запобіжного заходу та меті позбавлення особи свободи, як можливому законному випадку порушення такого права, передбаченому абз. с)ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також бере до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою.

З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, суд доходить висновку, що на даний час, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» підлягає задоволенню.

З огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 202, 205, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, на 01 листопада 2022 року на 11-00 год. у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, розташованого за адресою: вул. Перемоги, 107-б, м. Запоріжжя.

Судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні колегіально у складі трьох суддів.

Викликати в судове засідання учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 22 грудня 2022 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 грудня 2022 року включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала, в частині обрання запобіжного заходу, може бути оскаржена в апеляційному порядку, у строки передбачені чинним кримінальним процесуальним законодавством України. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 24 жовтня 2022 року.

Повний текст ухвали складено 26 жовтня 2022 о 14-00 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3