Справа № 127/1513/21
Провадження №11-кп/801/466/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000564 від 21.09.2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , громадянина України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.311, ч.2 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника : ОСОБА_6 ,

В с т а н о в и в:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2022 року обрано ОСОБА_7 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.311, ч.2 ст.309 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, починаючи з 05.04.2022 року до 03.06.2022 року включно, взявши його під варту в залі суду негайно після проголошення ухвали.
Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 124 50 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень.
У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 обов`язки прибувати на виклики до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання або знаходження, не вчинювати нових правопорушень.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів.
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000564 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 309 КК України.
Під час судового розгляду прокурор подав клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що маючи умисел на незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, діючи умисно, повторно, всупереч Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», незаконно придбав прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю фенілнітропропен, який зберігав при собі з метою його використання для виготовлення психотропної речовини.
Після цього, 12.03.2020 року приблизно о 03:00 год. працівниками УПН ГУНП у Вінницькій області під час проведення оперативно-профілактичного відпрацювання території міста Вінниці, на першому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , було зупинено ОСОБА_7 , який з добровільної письмової згоди при проведенні огляду видав особисті речі, а саме: 1 скляний стакан з нашаруванням речовини; 1 полімерний пакет з кристалічною речовиною, жовтого кольору; 1 скляну кружку з нашаруванням речовин жовтого кольору та зеленого кольорів; 1 прозору полімерну пляшку з рідиною жовтого кольору; 1 полімерна пляшка з написом «К» з маслянистою рідиною.
Згідно висновку судової медичної експертизи матеріалів, речовин та виробів №881 від 19.06.2020 року «В наданій на експертизу кристалічній речовині жовтого кольору, масою 100,8056 г., міститься прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю фенілнітропропен, масою 69,0821 г.».
Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №833 від 01.07.2020 року «В нашаруванні речовини жовтого та зеленого кольорів, що знаходиться на внутрішній поверхні скляної кружки, міститься прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю фенілнітропропен, масою 0,0172 г».
Згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №998 від 17.05.2022 року «В рідині жовтого кольору, об`ємом 280 мл., що знаходилися в прозорій полімерній пляшці, міститься фенілнітропропен, який відноситься до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю. В рідині жовтого кольору, об`ємом 280 мл. маса фенілнітропропен становить 11,2560 г. Надана на експертизу масляниста рідина, об`ємом 830,0 мл., що знаходиться в полімерній ємкості з написом «К», є розчином сірчаної кислоти, концентрація кислоти в якому складає 92,0% мас. Даний розчин відноситься до речовин, які підлягають тим же заходам контролю, що і прекурсори, оскільки вміст сірчаної кислоти в ньому становить більше ніж 45 відсотків».
Загальна маса прекурсора фенілнітропропен становить 80,353 г. що згідно Наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 (у редакції Наказу МОЗ України від 29.07.2010 року №634) (таблиця 3 «Великі та особливі великі розміри прекурсорів, що знаходиться у незаконному обігу») є особливо великими розмірами (понад 20,0 г.).

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2022 року скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора, щодо ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем проживання АДРЕСА_1 .
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом першої інстанції всупереч вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , неналежним чином оцінено в сукупності всі обставини справи.
Обвинувачений ОСОБА_7 за ч.2 ст.309, ч.3 ст.311 КК України на досудовому розслідуванні повністю визнав свою вину, щиро покаявся, співпрацював зі слідством.
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ноймайстер про ти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Ризики, які вказані прокурором у клопотанні належним чином не підтверджені і не доведені у судовому засіданні.
ОСОБА_7 не має намір переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має ніякого сенсу, оскільки він визнає фактичні обставини вказаних правопорушень, скоювати нові злочини останній не збирається.
Судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання АДРЕСА_1 , крім того, за вказаною адресою проживають батьки обвинуваченого, які згодні забезпечити перебування сина за цією адресою у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; до затримання ОСОБА_9 працював за цивільно-правовими угодами.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційної скарги просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ухвали вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.311, ч.2 ст.309 КК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Суд першої інстанції належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисних нетяжкого та тяжкого злочинів, за які в разі доведення його винуватості, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Під час розгляду справи в суді ОСОБА_9 переховувався від суду, внаслідок чого перебував у розшуку.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 не заперечував, що дійсно не з`являвся у судові засідання до суду першої інстанції та надсилав заяви про відкладення розгляду справи, при цьому жодних підтверджуючих документів щодо причин неявки суду не надавав, оскільки вони у нього відсутні.
Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_9 , усвідомлюючи невідворотність настання кримінальної відповідальності за вчинені злочини, свідомо ухилявся від суду.
З урахуванням викладеного з висновками суду першої інстанції щодо доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_9 та не зможе запобігти існуючим ризикам.
Твердження захисника ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 не має намір переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має ніякого сенсу, скоювати нові злочини останній не збирається, спростовується вищевказаними даними, згідно яких під час розгляду справи в суді ОСОБА_9 переховувався від суду, внаслідок чого перебував у розшуку; та свідомо ухилявся від суду, направляв до суду повідомлення про його хворобу, при цьому не підтверджував даний факт відповідними документами.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ) де проживають його батьки, які згодні забезпечити перебування сина за цією адресою у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є безпідставними, оскільки обвинувачений ухилявся від суду, перебував у розшуку, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ст.177 КПК України.
Крім того, вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд першої інстанції застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Відповідно до п.1 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд першої інстанції визначив розмір застави обвинуваченому ОСОБА_9 у розмірі 124 50 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.405, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4