Провадження № 1-кс/947/8653/22
УХВАЛА
06.09.2022 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, -
ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить визнати бездіяльність слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 противоправною та зобов`язати вчинити дії направлені на розшук та передачу йому автомобіля марки Мерседес-Бенс А150 № НОМЕР_1 для зберігання в якості речового доказу в рамках кримінального провадження №0000230.
Заявник в судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги, посилаючись на викладені в скарзі доводи.

Слідчий у судове засідання не з`явився, посилаючись на службову зайнятість та повідомив, що в рамках даного кримінального провадження автомобіль, на який вказує ОСОБА_3 не вилучався.

Ознайомившись з матеріалами скарги, вислухавши думку заявника, приходжу до наступного.

Відповідно до ст.303 ч.1 п. 1 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернувся зі скаргою в якій фактично просить визнати незаконною бездіяльність відповідних посадових осіб щодо невиконання своїх службових обов`язків в рамках даного кримінального провадження та зобов`язати провести певні слідчі дії направлені на розшук та передачу автомобіля.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Тобто, вимоги заявника про зобов`язання слідчого провести певні слідчі дії не можуть бути задоволені, оскільки це буде втручанням в процесуальну самостійність слідчого.

Крім того, вказуючи на незгоду з встановленими досудовим слідством обставинами, заявник фактично оскаржує неповноту і неправильність досудового слідства.
Вирішення питання про правильність і повноту проведення слідчих (розшукових) дій на стадії досудового слідства знаходиться в виключній компетенції органа досудового слідства і процесуального керівника, які, після встановлення таких обставин, на цій підставі вирішують питання про повідомлення про підозру чи закриття провадження по справі.
Разом з тим, оцінка правильності і повноти встановлення досудовим слідством таких обставин належить до компетенції суду лише виключно при розгляді справи по суті, шляхом дослідження і оцінки в судовому засіданні доказів. Після чого суд вправі, виключно в передбаченому законом порядку, вирішити питання про однобічність і неправильність проведення досудового слідства.
Розгляд і вирішення цього питання слідчим суддею, тобто фактичне дослідження доказів по справі слідчим суддею, не передбачений КПК України і не може бути предметом розгляду слідчим суддею під час проведення досудового слідства.
Враховуючи викладене, вважаю, що при вказаних обставинах скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000230 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1