Справа № 930/898/22
Провадження №1-кп/148/148/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:
30.04.2022 ОСОБА_4 близько 16:00 год., у період воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, ідучи по вулиці Незалежності в смт Брацлав Тульчинського району Вінницької області, неподалік закладу «Шик і Блиск», виявив на тротуарі мобільний телефон марки «Хіаоті Мі 9Т 128 Gb» чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 - НОМЕР_2 , у чохлі чорного кольору, в якому також зберігалися грошові кошти у сумі 150 грн. належні ОСОБА_6 . ОСОБА_4 , усвідомлюючи належність на праві приватної власності вказаного мобільного телефону та грошових коштів іншій особі, маючи реальну можливість ідентифікувати власника за допомогою номерів у телефонній книзі мобільного телефону та повернути власнику його майно, не заявивши про знахідку вказаного телефону до поліції або органу місцевого самоврядування, реалізуючи раптово виниклий протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, заволодів вищевказаним мобільним телефоном, вартість якого відповідно до висновку експерта №2783/784/22-21 від 13.05.2022 становить 2520 гривень, з чохлом вартістю відповідно до висновку експерта №2783/2784/22-21 від 13.05.2022 - 109.20 грн., та 150 гривнями, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2779.20 грн.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 25.05.2022 між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .
За змістом даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді п`яти років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням строком на два роки та відповідно до вимог ст. 76 КК України покладенням на ОСОБА_4 обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.
В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, при цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.
Захисник ОСОБА_5 підтвердив позицію обвинуваченого, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_6 надала свою письмову згоду на укладення ними угоди про визнання винуватості.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить здійснювати судовий розгляд у даному кримінальному провадженні у її відсутність, не заперечує проти застосування угоди про визнання винуватості та погоджується з мірою покарання обвинуваченому, зазначеному в даній угоді.
Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості, у повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.
Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 , за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є тяжким злочином, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого прямо передбачена законом.
Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.
Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, встановлено судом і те, що потерпіла 25.05.2022 надала свою письмову згоду прокурору на укладення такої угоди, що підтвердила і в адресованій суду заяві від 16.08.2022.
Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненням якого шкода заподіяна інтересам конкретної особи, яка надала свою згоду на укладення угоди, тяжкість даного кримінального правопорушення передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможливим; не виявлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, що у сукупності дає підстави для висновку про відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості.
З огляду на викладене, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування шкоди.
Також судом враховується, що ОСОБА_4 негативно характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 25.05.2022 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 травня 2022 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000109.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 185 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ: мобільний телефон Xiaomi Mi 9T 128 Gb ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , повернути потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши з нього арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.05.2022.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 08 копійок витрат на залучення експерта.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України

Суддя ОСОБА_1