УХВАЛА
Іменем України

16 серпня 2022 року
м. Київ
cправа № 296/10780/21
провадження № 512362 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , котрий діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 9 червня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 липня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0002125,
встановив:
За вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 9 червня 2022 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився та проживає на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 13 березня 2020 року Богунським районним судом міста Житомира за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців,
засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він

20 листопада 2021 року, приблизно о 5:20, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, шляхом розбиття скла в автомобілі марки «Renault Master» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився біля будинку, розташованого на вул. Героїв Крут, 66 у м. Житомир, проник до зазначеного транспортного засобу, звідки намагався таємно викрасти кутову шліфмашину торгівельної марки «Makita» моделі СА5030, вартістю 940 гривень 83 копійки, що належить ОСОБА_6 . Проте свій злочинний намір завершити не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений

та затриманий мешканцем сусіднього будинку.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 липня 2022 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції змінити, застосувавши до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 69 КК. Вказує

на неврахування судами обставин, які, на його думку, можуть слугувати підставою для застосування вказаної статті.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій,

їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення

і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Так, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15

ч. 3 ст. 185 КК. Санкція ч. 3 ст. 185 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі

на строк від трьох до шести років.
Як убачається з копії вироку суду першої інстанції, суд призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. При цьому суд обрав саме цей вид покарання, зваживши на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином, дані про особу винного, котрий неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, висновок органу пробації про дуже високий ризик скоєння повторного злочину, а також обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, враховуючи вчинення нового умисного кримінального правопорушення, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння злочину, передбаченого пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 115 КК.

Разом з цим, зваживши на конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме, щирого каяття, суд призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК.
При цьому, доводи захисника проневідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, у зв`язку із незастосуванням до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК є необґрунтованими.

Так, у виключних випадках кримінальний закон передбачає можливість застосування положень ст. 69 КК, але лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі, а саме: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або

ч. 2 ст. 66 КК, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Проте, у даному випадку, суд не знайшов інших обставин, що пом`якшують покарання, окрім щирого каяття, а також обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому, враховуючи вимоги ст. 69 КК, підстав для призначення більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК, із застосуванням положень ст. 69 КК не вбачається.
Зважаючи на наведене, призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3

ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки відповідає вимогам статей 50, 65 КК, за своїм видом та розміром є пропорційним і співмірним вчиненому, а також необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів. Підстав вважати його явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.

Оскільки з касаційної скарги захисника та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 9 червня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 липня 2022 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3