Справа № 559/667/19
У Х В А Л А

09.09.2022 року Колегія суддів Здолбунівського районного суду

Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження № 0001213 по обвинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, за ч.3 ст.187 КК України.

Прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання строком на 60 днів та обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 днів. В обгрунтування клопотання зазначає, що усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за скоєне діяння та незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших співучасників данного злочину з метою зміни їх показань. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та представник потерпілого ТзОВ "Сіті Код" ОСОБА_16 подали до суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та їх захисники не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 просять відмовити у продовженні дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, посилаючись на тривалий судовий розгляд кримінального провадження, погіршення стану здоров`я через носіння електронного засобу контролю, відсутність належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та відсутність підстав для застосування запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора підлягають до задоволення з наступних підстав.

Суд бере до уваги те, що згідно положень ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості, є запобіжний захід.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого.

Отже, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , суд враховує наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Колегія суддів вважає доведеним наявність існування ризику можливого переховування ОСОБА_7 від суду та незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження з огляду на те, що згідно зі ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Колегія суддів на цій стадії не вирішує питання обґрунтованості обвинувачення, висунутого щодо ОСОБА_7 , позаяк таке може бути здійснене лише за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Однак, наведена обставина у виді тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Матеріали справи містять відомості, надані ГУ Національної поліції в Рівненській області, про неодноразове порушення обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків та умов запобіжного заходу.

Також відсутні докази, що обвинуваченому ОСОБА_7 за станом здоров`я протипоказано носити електронний засіб контролю.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим ОСОБА_7 на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників у кримінальному провадженні, та враховуючи, що на даний час судове провадження з об`єктивних причин не завершене, докази в судовому засіданні ще не перевірені, а також для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, а обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.176-179, 181, 331 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю із забороною залишати своє місце проживання ( АДРЕСА_1 ) з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Рівненської області без дозволу суду; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Строк домашнього арешту рахувати до 06 листопада 2022 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Рівненської області без дозволу суду; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Строк особистого зобов`язання рахувати до 06 листопада 2022 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_8 прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Рівненської області без дозволу суду; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Строк особистого зобов`язання рахувати до 06 листопада 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді