Провадження № 1-кс/752/4483/22
У Х В А Л А

04.10.2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000163 від 29.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчий СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000163 від 29.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме:
- земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:4089 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:0505 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- усі наявні відкриті банківські рахунки у АТ КБ "ПриватБанк" (JSC CB "PrivatBank"), , на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , включаючи наступні рахунки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , із забороною користування, відчуження та розпорядження майном, що належить на праві власності ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 29.04.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Маріуполь, Донецької області, тобто на території, тимчасово окупованій ЗС РФ, будучи громадянином України та займаючи посаду начальника відділу експлуатації підстанції Запорізького регіонального центру обслуговування мережі (РЦОМ) Південного територіального управління обслуговування мережі (далі - ТУОМ) ПрАТ "НЕК "Укренерго", добровільно надав згоду вказаним представникам РФ на зайняття посади начальника створеного окупаційною владою підприємства "Маріупольських магістральних енергомереж Державного унітарного підприємства ДНР "Державна магістральна мережева компанія"" та організувати роботу підприємства під контролем РФ, чим вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво).
Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.
При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.
З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації (далі ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.
У подальшому, представниками влади і Збройних Сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.
Так, у березні-квітні 2014 року у м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.
В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»).
З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, Російської Федерації на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.
Керівництвом РФ, 19.02.2022 в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.
Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інших областях та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який наразі продовжено до 23.08.2022.
У подальшому, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «ДНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, здійснили тимчасову окупацію території м. Маріуполь, Донецької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше березня 2022 року та не пізніше квітня 2022 року, ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Маріуполь, Донецької області, тобто на території, тимчасово окупованій ЗС РФ, будучи громадянином України та займаючи посаду начальника відділу експлуатації підстанцій Запорізького регіонального центру обслуговування мережі (РЦОМ) Південного територіального управління обслуговування мережі (далі-ТУОМ) ПрАТ «НЕК «Укренерго», діючи умисно та добровільно, зустрівся з представниками так званої «ДНР», що є частиною окупаційної адміністрації РФ, які запропонували йому перейти на сторону окупанта, та вчиняти дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів, інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.
Під час вказаного спілкування ОСОБА_5 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно надав згоду вказаним представникам держави-агресора на зайняття посади директора створеного окупаційною владою підприємства «Маріупольських магістральних електричних мереж Державного унітарного підприємства ДНР «Державна магістральна мережева компанія» та організувати роботу підприємства під контролем РФ.
Так, встановлено, що так зване «Державне унітарне підприємство ДНР «Державна магістральна мережева компанія»» створене указом так званого «Голови Донецької Народної Республіки» від 28.11.2014 р. №25 та наказом так званого «Міністерства паливно - енергетичного комплексу Донецької Народної Республіки» від 22.12.2014 р. №66 тобто очоливши підприємство ОСОБА_5 вчиняє умисні дії, спрямовані на реалізацію та підтримку рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора.
Після чого, починаючи з 28.04.2022 за участі ОСОБА_5 та керівництва так званої «ДНР» вчинялись дії, спрямовані на самовільне виконання окупаційною владою ремонтних робіт на об`єктах ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС-Південнодонбаська, ПС 330 кВ «Азовська», ПС 330 кВ Мелітопольська та інших, включення їх в роботу для задоволення потреб територій, тимчасово не підконтрольних Україні, а також вимкнення потужностей електричної енергії від Об`єднаної енергетичної системи України, тобто ОСОБА_5 вчиняє умисні дії, спрямовані на добровільний збір, підготовку та передачу матеріальних ресурсів, інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у пособництві державі-агресору, тобто в умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів, інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111-2 КК України.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у власності має: земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:4089 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39); земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:0505 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39); домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39).
Разом із тим, у АТ КБ "ПриватБанк" (JSC CB "PrivatBank"), , на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкриті наступні рахунки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 .
Слідчий зазначає, що іншим способом, окрім як накласти арешт на власність та банківські рахунки ОСОБА_5 , шляхом заборони їх користування, відчуження та розпорядження, неможливо буде забезпечити конфіскацію майна як виду покарання, оскільки наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза подальшого їх відчуження останнім.
Незастосування даного виду заходу забезпечення суттєво зашкодить кримінальному провадженню.

Слідчий подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власники майна в судове засідання не викликались з метою забезпечення його збереження на підставі положень ст.172 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду клопотання встановлено, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 29.04.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.
Слідчий СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000163 від 29.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме:
- земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:4089 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:0505 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- усі наявні відкриті банківські рахунки у АТ КБ "ПриватБанк" (JSC CB "PrivatBank"), , на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , включаючи наступні рахунки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , із забороною користування, відчуження та розпорядження майном, що належить на праві власності ОСОБА_5 .
Органом досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться наступне майно: земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:4089 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39); земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:0505 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39); домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39).
В АТ КБ "ПриватБанк" (JSC CB "PrivatBank"), , на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкриті наступні рахунки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 .
Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
В силу положень ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Звертаючись до суду, слідчий просить накласти арешт на майно, що є власністю підозрюваного та може підлягати конфіскації.

Матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, підтверджують, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, належить підозрюваному у кримінальному провадженні.

Санкцією ст.111-2 КК України передбачена додаткова міра покарання у виді конфіскації майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з метою забезпечення збереження майна, що може підлягати конфіскації у кримінальному провадженні, оскільки незастосування таких заходів може призвести до їх відчуження або знищення.

Таке втручання у право власності особи на даній стадії досудового розслідування забезпечить дієвість кримінального провадження та збереження доказів.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000163 від 29.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною користування, відчуження та розпорядження, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 29.04.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме:
- земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:4089 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:0505 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 39);
- грошові кошти на банківських рахунках у АТ КБ "ПриватБанк" (JSC CB "PrivatBank"), , на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , включаючи наступні рахунки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя