Справа № 488/406/21
Номер провадження № 1-кп/488/109/22

У Х В А Л А
18.08.2022 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників обвинувачених: ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві та в режимі відеоконференції: під час трансляції з приміщення ДУ Миколаївський СІЗО (обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ), поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи «EasyCon» (захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 ), матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Обвинувачені проти клопотання прокурора заперечували з підстав недоведеності прокурором ризиків тримання під вартою, існування в обвинувачених постійного міста мешкання, родини, сталих соціальних зв`язків; адвокат ОСОБА_7 у тому числі послалась на відсутність ризику переховування обвинуваченого від суду в умовах воєнного стану, адвокат ОСОБА_5 - що перебування в СІЗО обвинуваченого в умовах воєнного стану створює для останнього небезпеку, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - адвокат ОСОБА_7 - на домашній арешт обвинуваченому, адвокат ОСОБА_5 - на особисте зобов`язання.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 під вартою, виходячи із наступного:
Судом встановлено, що ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні багатоепізодного особливо-тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчинених повторно, організованою групою (6 епізодів злочинної діяльності за ч.3 ст.307 КК України), за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років.
Крім того, ОСОБА_6 , хоча і був офіційно працевлаштований, однак нелегальним джерелом його доходу, відповідно до обвинувального акту, слугувала його протиправна діяльність, пов`язана із незаконним збутом психотропних речовин; обвинувачений характеризується за місцем мешкання негативно, підтримує відносини з особами, схильними до вчинення злочинів та правопорушень.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні у тому числі багатоепізодного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, за яке передбачено покарання понад 10 років позбавлення волі (11 епізодів злочинної діяльності за ч.3 ст.307 КК України) та у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичних засобів без мети збуту, вчинених за попередньою змовою групою осіб (1 епізод злочинної діяльності за ч.2 ст.309 КК України). Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, скоєні обвинуваченим в складі організованої злочинної групи, повторно, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування, суду.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 до затримання офіційно не працював, постійного та стабільного джерела прибутку не мав.
Вище викладені обставини, за думкою суду, в достатній мірі обгрунтовують ризик ухилення обвинувачених від суду та вчинення ними інших кримінальних правопорушень.
Про наявність вищезазначених ризиків свідчить і те, що інкриміновані ОСОБА_4 та ОСОБА_6 злочини, у тому числі стосуються продажу психотропних речовин, а також вчинені з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому ОСОБА_4 є організатором та керівником стійкого об`єднання у формі організованої групи, під час затримання 15.06.2020 року, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого МОЦПЗ Миколаївської обласної ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 мали діагноз гостра інтоксикація внаслідок вживання марихуани, що вказує на антисоціальну спрямованість обвинувачених та дає підстави для критичної оцінки їх моральних якостей.
Поміж іншого, про наявність існування вказаних ризиків свідчить і характер кримінальних правопорушень, що ставиться у провину ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який пов`язаний із систематичною незаконною діяльністю в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, яка була припинена виключно працівниками правоохоронних органів; мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому.
Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинувачених під вартою не завершений, а, принаймні, ризикі, зазначені прокурором, продовжують мати місце дотепер, суд погоджується із доводами клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обох випадках, оцінюючи баланс між правом особи на свободу та суспільні інтереси безпеки, суд схиляється до думки, що саме суспільні інтереси безпеки з урахуванням особливої тяжкості інкримінованого правопорушення, репутації обвинувачених та наявних ризиків мають пріоритет. З огляду на наведене, доводи захисників та обвинувачених, на переконання суду, не можуть свідчити про відсутність ризиків здійснення останніми вищевказаних дій у випадку застосування до них інших більш м`яких запобіжних заходів.
Поряд з цим, суд відзначає, що існування в обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків - наявність постійного місця проживання та родини, хоча і мінімізує зазначені ризики, однак повністю їх не виключає.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).
Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який відносно обвинувачених суд не вбачає.
На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 331, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, а саме - до 17.10.2022 року включно.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесяти) діб, а саме - до 17.10.2022 року включно.
Копію ухвали направити начальнику СІЗО м. Миколаєва.
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на особисте зобов`язання - відмовити за необгрунтованістю.
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешту - відмовити за необгрунтованістю.
У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1