ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2127/22 Справа № 205/7534/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень № 0001371, № 0002154 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2022 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років та стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 000 000 грн.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що обвинуваченим ОСОБА_10 неодноразово були вчинені кримінальні правопорушення у вигляді розбою та грабежу із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, що підтверджується показами свідків.
Відповідно до ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.
Також, за епізодом від 15.08.2018 року, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, що не було враховано судом першої інстанції.
Окрім того, зазначає, що характер та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, глибина душевних страждань потерпілого ОСОБА_11 вказують на невідповідність суми відшкодування моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції.
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2022 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_10 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 грн.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_10 03.06.2018 року близько 20.40 годин, перебуваючи в молодіжному парку «Новокодацький», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, 53, разом з малознайомим ОСОБА_11 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_12 виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, а саме на заволодіння золотим ланцюгом, що належить ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , підійшов ззаду до ОСОБА_14 і став наносити останньому удари руками по голові. Згідно висновку експерта № 159 е від 15.01.2019 року у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми в завушній області ліворуч, поверхневої забійної рани або глибокого садна на червоній каймі нижньої губи по центру та ліворуч на межі зі слизовою оболонкою, які були спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область голови та обличчя, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними властивостями, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Після чого, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, зірвав рукою з шиї ОСОБА_14 ланцюг, 585 проби, вагою 10 гр., вартість якого згідно із висновком експерта № 301 від 26.01.2019 становить 11207,50 грн. Після чого ОСОБА_15 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 11 207,50 грн.
Крім того, ОСОБА_10 15.08.2018 року близько 21.30 годин та невстановлена особа, знаходячись біля будинку № 3 по вул. Ю.Кондратюка в м.Дніпро, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_7 , який мав при собі золотий ланцюг, який знаходився у нього на шиї, який вони визначили, як об`єкт свого злочинного посягання. В цей момент у ОСОБА_12 та невстановленої особи, виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_15 та невстановлена особа, прослідували за потерпілим ОСОБА_7 до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у під`їзді, на першому поверсі, біля ліфта, підійшли до ОСОБА_7 і шляхом ривку з шиї останнього, ОСОБА_15 відкрито, умисно, викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: золотий ланцюг, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Після чого, ОСОБА_15 з невстановленою особою, утримуючи при собі відкрито викрадене майно, з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду, згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 3761 від 09.10.2018, в розмірі 5401,50 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 20.08.2018 року близько 17.00 годин, знаходячись біля будинку № ЗА на ж/м Покровський в м.Дніпро, побачив раніше знайому ОСОБА_17 , яка мала при собі сумку, що стояла на столі, та в середині якої знаходився мобільний телефон мари «Apple» моделі «iPhone 6S» 128 GB, який визначив об`єктом свого злочинного посягання. В цей момент у ОСОБА_12 виник прямий, злочинний, корисливий, умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна. З цієї метою ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, підійшов до потерпілої ОСОБА_17 та з її сумки, яка знаходилась на столі, відкрито викрав чуже майно, яке належить останній, а саме: мобільний телефон марки «Apple» моделі «iPhone 6S» 128 GB. Після чого, ОСОБА_15 , утримуючи відкрито викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду, згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 3761 від 09.10.2018, в розмірі 13 954,36 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника потерпілого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого та просили вирок суду залишити без змін, потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що претензій до обвинуваченого не має, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_18 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності обставин, які обтяжують покарання,- вчинення злочину повторно, та за епізодом від 15.08.2018 року - вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою є безпідставними згідно із ч.4 ст.67 КК України, оскільки судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, зазначене було враховано шляхом встановлення кваліфікуючих ознак, а саме, за епізодом від 15.08.2018 року - вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою групою осіб, та за епізодом від 20.08.2018 року - повторно.
Також, посилання представника потерпілого на те, що наявна обставина, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів не може бути взято до уваги, оскільки ст.34 КК України передбачено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення, разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше не судимий.
Вимога представника потерпілого щодо призначення більш суворого покарання за ч.1 ст.187 КК України не свідчить про те, що призначене покарання є явно несправедливим, оскільки судом фактично враховані всі обставини при призначенні покарання.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_18 за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Призначене покарання за ч.1 ст.70 КК України представником потерпілого в апеляційній скарзі не оскаржується та він не ставить питання про призначення більш суворого покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Отже, з урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_18 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги представника потерпілого, вважаючи доводи останнього в цій частині не обґрунтованими.
Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо збільшення розміру відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого ОСОБА_11 , колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З матеріалів провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 звернувся з цивільним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_10 на його користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.
Згідно із вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 в частині вирішення моральної шкоди всебічно з`ясував усі обставини при його вирішенні, а саме: глибину душевних страждань, порушення життєвого укладу внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що відносяться до легких, тобто таких, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день), повернення викраденого майна, вимоги розумності та справедливості, майновий стан обвинуваченого, у зв`язку з чим суд стягнув на користь потерпілого 2000 грн на відшкодування моральної шкоди, а тому апеляційна вимога представника потерпілого не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо перебування потерпілого ОСОБА_11 в лікарнях не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що стягнутий судом розмір моральної шкоди відповідає характеру, обсягу та тривалості моральних страждань, що поніс потерпілий, а також вимушених змін, що сталися у його житті.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2022 року залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2022 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4