Справа № 346/1818/22
Провадження № 1-в/346/121/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия за допомогою відеоконференцзв`язку клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноармійськ (нині м. Покровськ) Донецької області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, судимого 04.05.2018 р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 125, 70, 72 ч.5 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 січня 2019 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2018 р., залишено без змін.
Початок строку: 18.02.2019 р.
Кінець строку: 15.02.2023 р.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду з даним клопотанням посилаючись на те, що на момент звернення відбув необхідну для цього частину покарання, що становить менше 9 місяців, що має 1 заохочення, не має непогашених стягнень, має стабільні соціальні зв`язки (місце проживання, сім`я). Має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування. В разі застосування до нього ст. 81 КК України зобов`язується проживати із сім`єю по місцю проживання, працевлаштуватися в найкоротший термін.
Просить суд застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від невідбутого покарання у виді позбавлення волі, справу розглянути з його участю в режимі відеоконференції.
Ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_4 , враховуючи думку прокурора, який заперечив щодо задоволення вказаного клопотання так як засуджений за весь період відбування покарання не довів своє виправлення, крім того порушена процедура подання клопотання про УДЗ, як передбачено чинним КВК України, заслухавши думку засудженого, який просить задовольнити клопотання, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 п.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою (наявність як пасивної так і активної форми поведінки) і ставленням до праці (постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна тощо) довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 востаннє засуджений 04.05.2018 р. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 125, 70, 72 ч.5 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 січня 2019 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2018 р. залишено без змін (а.с. 26-35, 36-40).
Як вбачається з Витягу з протоколу № 26 спільного засідання комісії Селидівської виправної колонії № 82 і спостережної комісії при Селидівському міськвиконкомі від 19 червня 2020 року та Висновку комісії державної установи Селидівської виправної колонії № 82 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо можливості застосування ст.101 КК України, згідно заяви засудженого (а.с.13,14) .
Згідно Витягу з протоколу № 9 спільного засідання комісії Селидівської виправної колонії № 82 і спостережної комісії при Селидівському міськвиконкомі від 26 лютого 2021 року та Висновку комісії державної установи Селидівської виправної колонії № 82 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо можливості застосування ст.82 КК України, засуджений не став на шлях виправлення (а.с.16,17).
Згідно Витягу з протоколу № 47 спільного засідання комісії ДУ Селидівської виправної колонії № 82 і спостережної комісії при Покровській райдержадміністрації від 29 жовтня 2021 року та Висновку адміністративної комісії державної установи Селидівської виправної колонії № 82 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо можливості застосування ст.81 КК України, засуджений не довів своє виправлення (а.с.21,22).
Згідно характеристики погодженої начальником ДУ "Селидівська виправна колонія (82)" 07.09.2021 засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 18.02.2019 р. За час відбування покарання утримувався в державній установі "Бахмутська УВП (№6)" м. Бахмут, де характеризувався посередньо. На основному виробництві установи не працював, участі в суспільно-корисній праці не приймав, заохочень не мав. Режим утримання не порушував, стягнень не мав. 06.03.2019 прибув до ДУ "Селидівська виправна колонія - №82" в с. Гостре Донецької області і був розподілений до відділення СПС № 12, де характеризувався наступним чином: на основному виробництві не працював , приймва участь в роботах з благоустрою установи, за що отримав 1 заохочення. Після заохочення допустив 2 порушення режиму утримання, які виразились у нетактовній поведінці та не виході на сніданок, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у першому випадку у вигляді суворої догани правами начальника установи, а у другому випадку у вигляді догани. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи сумлінно через особисту неорганізованість. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "Подолання алкогольної залежності", але активності не проявляє. Не прагне до підвищення наявного загально-освітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Підтримує зв"язки з рідними шляхом листування та побачень. На підставі оцінки ризиків проведеної згідно Наказу Міністерства юстиції від 27.11.2020 від 4121 /5 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженим до позбавлення волі" засудженому ОСОБА_4 встановлено середню ступінь ризику (а.с.23-24).
16.04.2022 р. засуджений ОСОБА_5 прибув до ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)".
Згідно відомостей ДУ "Селидівська ВК (82)" від 07.09.2021р. про наявність заохочень та стягнень на засудженого ОСОБА_5 до останнього застосовано одне заохочення та два стягнення (а.с.25).
Суд вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого-процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, суд не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що маючи задовільну характеристику, одне заохочення та два стягнення, стабільні соціальні зв`язки він довів своє виправлення.
Наявність у засудженого ОСОБА_5 заохочення за весь час відбування покарання, отримані стягнення, беззаперечно свідчать про те, що він не довів своє виправлення.
Крім того, комісією ДУ "Селидівська виправна колонія (82)" зроблено висновок, що поведінка засудженого та його ставлення до праці не є сумлінними і свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, як цього вимагає ст.81 КК України.
Наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений не став на шлях виправлення, не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 81 КК України.
Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що не було доведено поведінкою засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання, суд доходить висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Крім того на засудженого у випадку прийняття рішення про подання матеріалів до суду щодо вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст.81 Кримінального кодексу України), відповідний підрозділ виправної колонії, де засуджений відбуває покарання, готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, про поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання засудженим, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтями 152 та 154 КВК України, та особова справа засудженого. Після погодження подання зі спостережною комісією, матеріали направляються до суду.
Однак питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання в даному судовому засіданні розглядається не на підставі подання ДУ "Коломийська виправна колонія (№41), погодженого зі спостережною комісією як цього вимагає кримінально-виконавче законодавство, а на підставі клопотання засудженого, що є недотриманням процедурного порядку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбаченого ст.ст.152,154 КВК України. Даний факт позбавляє можливості відповідну спостережну комісію здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства при умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_5 , а також організувати громадський контроль за його поведінкою протягом невідбутої частини покарання.
Згідно п.п.1,2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.
Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд, беручи до уваги наведене, вважає, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку, не є виправданим.
На підставі наведеного, ст.81 КК України, керуючись ст.ст.152,154 КВК України, ст.ст.336, 537 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», -
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи діб з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено та проголошено 6 червня 2022 року о 16 годині 30 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1