Справа № 676/4352/20
Провадження № 1-кп/676/62/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового

провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені 15 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344, 01 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000700, по обвинуваченню

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Кельменці Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обох у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України

В С Т А Н О В И В:
14 березня 2020 року близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_16 спільно із ОСОБА_17 , знаходячись по АДРЕСА_3 , помітили на тротуарній доріжці потерпілого ОСОБА_14 , який тримаючи у правій руці мобільний телефон, повертався до місця свого проживання, після чого, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, спільно домовились вчинити напад на останнього, поєднаний із насильством, що є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу,
Тоді ж, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_16 із ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою групою осіб, попрямували за потерпілим ОСОБА_14 до першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , та усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, свідомо бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою, із спільним злочинним умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння майном потерпілого для власного збагачення, умисно вчинили напад на ОСОБА_14 . Зокрема, ОСОБА_17 , перебуваючи за спиною потерпілого ОСОБА_14 , раптово, кулаком своєї правої руки наніс один удар в область голови останнього, від чого ОСОБА_14 , втративши рівновагу, упав на землю, після чого ОСОБА_16 , спільно із ОСОБА_17 умисно нанесли декілька ударів ступнями своїх ніг в область голови потерпілого ОСОБА_14 , чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки зліва, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що привело до короткочасного розладу здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді одного синяка в підочній ділянці зліва, в області верхнього повіка лівого ока, одного синяка в області нижньої губи справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, втиснутого перелому передньої стінки правої верхньо-щелепної пазухи з розвитком правостороннього після травматичного гайморіту, гемосинусу (скупчення крові в порожнині пазухи), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, одного синяка у виличній ділянці справа з розповсюдженням на підочну ділянку справа і верхнє повіко правого ока, крововиливу під кон`юнктивою правого ока в зовнішньому відділі, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.
Після цього, продовжуючи своє протиправне діяння, спрямоване на заволодіння майном потерпілого, який лежав на землі, ОСОБА_16 із його лівої руки шляхом ривка своєю правою рукою, із корисливих мотивів, умисно, відкрито викрав наручний годинник марки «Арреllа» із серійним номером « НОМЕР_2 », вартістю 5 490 грн., а ОСОБА_17 , піднявши із землі, із корисливих мотивів, умисно, відкрито викрав мобільний телефон марки «Хіаоші Redmi 7» ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 2 500 грн., який був укомплектований сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_5 , вартістю 30 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, карткою пам`яті «Micro SD» об`ємом пам`яті 16 Гб., вартістю 150 грн., та силіконовим чохлом чорного кольору, вартістю 100 грн. В подальшому ОСОБА_16 із ОСОБА_17 втекли з місця події, а викраденим майном в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою групою осіб, своїми протиправними діями спричинили потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду у розмірі 8270 грн.

Вищевказаними умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вчинили кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.
Крім того, 04 травня 2020 року близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_17 , знаходячись із ОСОБА_16 на проїзній частині дороги по вул. Північній в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області навпроти гіпермаркету «АРС», що по вул. Північній, 81М, помітили попереду себе потерпілу ОСОБА_15 , яка поверталася до місця свого проживання, після чого домовились здійснити відкрите викрадення майна останньої, узгодивши план своїх дій.

Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою групою осіб, наздогнали потерпілу ОСОБА_15 , де ОСОБА_16 підійшов до потерпілої із правого боку та з метою відволікання уваги останньої розпочав із нею розмову, а ОСОБА_17 підбіг з лівого боку до потерпілої ОСОБА_15 та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, шляхом ривка обома своїми руками із лівого плеча потерпілої ОСОБА_15 відкрито заволодів наплічною сумкою, виготовленою із синтетичного матеріалу, вартістю 170 грн., в якій знаходились мобільний телефон марки «Asus», моделі «X00ID», ІМЕІ: НОМЕР_6 , вартістю 1280 грн., який був укомплектований сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_7 , вартістю 30 грн., на рахунку якої грошових коштів не було, карткою пам`яті типу «MicroSD» марки «SanDisk» об`ємом 32 GB., вартістю 123 грн., та силіконовим чохлом чорного кольору, вартістю 120 грн., шкіряний гаманець чорного кольору, вартістю 250 грн., у якому знаходились грошові кошти купюрами номіналом по 200 грн. кожна в кількості 3-ох штук на загальну суму 600 грн. Після цього ОСОБА_17 та ОСОБА_16 втекли з місця події та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою групою осіб, своїми протиправними діями повторно відкрито викрали майно ОСОБА_15 на загальну суму 2573 грн.

Вищевказаними умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вчинили кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_17 винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав частково, визнаючи частково винуватість за ч.2 ст.186 КК України, оскільки вчинив грабіж майна ОСОБА_15 самостійно, а не за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_16 , та не визнав винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 України. Крім того, в судовому засіданні дав показання про те, що дійсно він 14 березня 2020 року спільно із ОСОБА_16 гуляли містом і коли увечері йшли додому, побачили невідомого чоловіка який йшов попереду них. Спеціально за потерпілим вони не йшли, а йшли через двір будинку напростець. Коли вони зрівнялися із чоловіком, ОСОБА_16 підбіг до нього та почав його бити, він почав заспокоювати ОСОБА_16 , намагався його відтягнути, проте, ОСОБА_16 ще декілька разів вдарив потерпілого та, забравши годинник, побіг з місця події, а він побіг з ним також, побоюючись, що його звинуватять у вчиненні неправомірних дій. Після події ОСОБА_16 показав йому годинник. Він ударів потерпілому не наносив, не домовлявся із ОСОБА_16 про вчинення нападу та речами потерпілого не заволодівав. 04 травня 2020 року він спільно із ОСОБА_16 гуляли і у нічний час близько 22 год. йшли по вул. Північній. Попереду них йшла невідома жінка, яку вони наздогнали. Тоді ж ОСОБА_16 у жінки запитав назву вулиці, а у нього виник намір викрасти у неї сумку. Речі він хотів віддати ОСОБА_16 , який потребував коштів у зв`язку з вагітністю співмешканки. Із ОСОБА_16 він про викрадення не домовлявся. Підійшовши до жінки, він схопив за сумку, ривком забрав її у жінки та відразу ж побіг з місця події. За ним побіг і ОСОБА_16 . Завернувши у двори сусідніх будинків, він обшукав сумку, із якої з гаманця взяв гроші та мобільний телефон, які передав ОСОБА_16 .

Обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав частково, визнавши частково винуватість у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_14 та не визнавши винуватість у пограбуванні ОСОБА_15 та дав показання, із яких встановлено, що 14 березня 2020 року він дійсно спільно із ОСОБА_17 йшли дворами в напрямку центру міста та наздогнали потерпілого ОСОБА_14 . Останній розмовляючи по телефону висловився у його та ОСОБА_17 сторону образливими словами, у зв`язку з чим він підбіг до нього та ударив його рукою в голову, від чого потерпілий впав на лавку та в подальшому на землю. Після цього він також ще декілька разів вдарив потерпілого, та випадково став на годинник, якого підняв та побіг з місця події. Що робив ОСОБА_17 він не бачив. Будь-якої домовленості із ОСОБА_17 вчинити напад на потерпілого він не мав. Мобільним телефоном він не заволодівав. Щодо епізоду пограбування ОСОБА_15 зазначив, що також не домовлявся вчинити її пограбування. В ніч події вони із ОСОБА_17 дійсно наздогнали потерпілу, проте він йшов по тротуару та розмовляв по телефону із товаришем, який зателефонував йому на Viber. У потерпілої він запитував назву вулиці, а згодом побачив, що попри нього біжить ОСОБА_17 із сумкою і він також побіг за ним. В подальшому вони забігли в іншу вулицю, де поруч із якимось будинком оглянули сумку. Із сумки ОСОБА_17 забрав телефон і гроші, які віддав йому.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченими ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , їх винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду доказів.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_14 дав показання, із яких встановлено, що в день події 14 березня 2020 року він близько 21 години повертався додому. Після того, як він вийшов із супермаркету, він помітив, що за ним йдуть двоє хлопців, проте вказана обставина не викликала в ньому будь-якої підозри. Зайшовши у двір будинку, в якому він проживає, він зупинився біля дверей під`їзду та говорив по телефону. Тоді ж до нього підбіг один із хлопців в червоній куртці (нижчий зростом) та вдарив його ззаду по голові, від чого він впав на землю. На тому місці в подальшому було знайдені сліди крові. Після цього він відчув, що йому почали наносити з обох сторін удари по голові та тулубу, він кричав та намагався піднятися. Вищий із нападників ударив його ногою в щелепу, після чого зняв годинник марки «Арреllа». Після цього нападники втекли. Під час події у нього також було викрадено мобільний телефон, проте, чи виривали його з руки чи підняли із землі він не пам`ятає. Обох нападників він бачив, в т.ч. й у магазині «Принцип» та під час побиття та впізнав при проведенні слідчої дії. Цими нападниками були ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Під час допиту наступного дня він дійсно сказав, що не запам`ятав нападників, так як був травмований та схвильований. В подальшому все згадав. Майнову шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 дала показання про те, що в ніч події, коли вона поверталася додому та повернула на вулицю Північна, побачила позаду себе двох невідомих чоловіків, які швидким кроком її наздоганяли. Вона вирішила йти посередині проїзної частини вулиці, побоюючись невідомих. Проте нікого на вулиці не було. Після того, як невідомі неподалік магазину «АРС» її наздогнали, вищий хлопець із темним волоссям, який йшов збоку по тротуарі, запитав її назву вулиці та що на ній знаходиться, а також робив вигляд, що говорить по телефону. Інший (світловолосий) йшов по дорозі поруч із нею та пильно роздивлявся її обличчя. Тоді ж вищий запитав у іншого: «Що робимо?». Інший (світловолосий) відповів: «Біжімо» і тоді ж сильно шарпнув її за сумку, проте не зміг вирвати, так як вона тримала її двома руками. Після цього він шарпнув сильніше, від чого вона впала і випустила сумку, а невідомі побігли в напрямку вулиці Шевченка. В сумці знаходились мобільний телефон марки «Asus», шкіряний гаманець із грошима в сумі 600 грн. та інші речі. В подальшому вона намагалася їх наздогнати, але вони забігли у темну вуличку. Тоді ж вона побачила автомобіль таксі, який зупинився і на її прохання викликав працівників поліції. Обличчя нападників вона добре запам`ятала та впізнала їх при проведення слідчої дії. Під час досудового розслідування частину речей (сумку, ключі та картки) було їй повернуто працівниками поліції. Будь-яких претензій не має.

Із показань в суді свідка ОСОБА_20 встановлено, що із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 він добре знайомий, адже ОСОБА_16 є його односельцем і він з ним товаришує, а з ОСОБА_17 проходив разом військову службу. Одного з днів, пору року, місяць та дату не запам`ятав, коли він перебував у гостях у ОСОБА_16 у квартирі по АДРЕСА_4 останній йому подарував годинник марки «Арреllа» із зламаним ремінцем. Вказаний годинник він побачив у ОСОБА_16 і попросив продати, але той йому його подарував. Про те, що годинник був здобутий в результаті вчинення кримінального правопорушення він не знав. Через деякий час до нього зателефонували із поліції і він добровільно видав годинник.

Свідок ОСОБА_21 в суді показав, що працював таксистом. В день події коли близько 22 год. він після отримання замовлення, їхав по вул. Північній, на дорозі побачив літню жінку, яка його зупинила і повідомила про пограбування її двома молодими чоловіками, які забрали її сумку із телефоном, грошима та документами. Жінка була у стресовому стані, і він її завіз спочатку до вулиці, куди втекли нападники, посвітивши фарами, а згодом завіз до аптеки по вул. Шевченка та викликав поліцію.

Вказані показання потерпілих та свідків судом оцінюються як належні докази, оскільки вони підтверджують факт вчинення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 кримінальних правопорушень.

Також вказані показання судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту потерпілих та свідків в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту їх перехресного допиту.

Більш того, ці показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено.

Зокрема, судом не беруться до уваги доводи захисників ОСОБА_19 та ОСОБА_18 про те, що показання потерпілого ОСОБА_14 є суперечливим між собою, та що вони також суперечать матеріалам кримінального провадження, оскільки судом не встановлено будь-яких підстав сумніватися у їх правдивості. Зокрема, в судовому засіданні потерпілий зазначив, що дійсно на час звернення до правоохоронців зазначав, що не зможе впізнати нападників оскільки був схвильований та пригнічений, у зв`язку з чим вказав на те, що не запам`ятав невідомих чоловіків. В подальшому він згадав усі деталі події та повідомив їх слідчому. Показання потерпілого повністю узгоджуються із даними матеріалів кримінального провадження, зокрема, даними протоколу огляду місця події, в ході якого були виявлені сліди речовини бурого кольору, схожі на кров саме в тому місці, де вказав потерпілий, а також даними висновку судово-медичної експертизи щодо характеру тілесних ушкоджень та механізму їх спричинення. Посилання захисника ОСОБА_19 на те, що потерпілий вказав на більшу кількість нанесених йому ударів, а згідно із висновком експертизи у потерпілого були виявлено тілесні ушкодження, які свідчать про нанесення лише чотирьох ударів, на переконання суду є надуманими, адже не усі удари зазвичай мають наслідком спричинення тілесних ушкоджень. Більш того, напад на ОСОБА_14 мав місце 14 березня 2020 року близько 21 год. 30 хв., а судово-медична експертиза була розпочата 20 березня 2020 року о 10 год. 50 хв. Відповідно до п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом МОЗ від 17 січня 1995 року №6 легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів. Із вищевказаного вбачається, що на час проведення судово-медичної експертизи ряд тілесних ушкоджень могли й не бути виявлені експертом, адже вони заживають строком до 6 днів. Більш того, за даними дослідженої в судовому засіданні медичної карти стаціонарного хворого №1/1133 щодо ОСОБА_14 встановлено, що лікарем при поступленні останнього 14 березня 2020 року о 22 год. 40 хв. до стаціонару зазначалося про множинні садна, забої та гематоми обличчя, голови.

Крім того, винуватість обвинувачених об`єктивно підтверджується наступними доказами.

Відповідно до даних протоколу від 15 березня 2020 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілий ОСОБА_14 звернувся до поліції із заявою про вчинення його пограбування 14 березня 2020 року близько 21 год. 30 хв. у дворі будинку АДРЕСА_5 невстановленою особою, внаслідок чого було викрадено мобільний телефон телефон марки «Хіаоші Redmi 7» із номером НОМЕР_5 та наручний годинник марки «Арреllа» (т.2, а.м.к.п.15).

За даними протоколу огляд місця події від 15 березня 2020 року, фототаблиць до нього, встановлено, що місцем події є прилегла територія до будинку АДРЕСА_5 , а саме площадка перед під`їздом №1. Оглядом місця події зафіксована обстановка на місці вчинення кримінального правопорушенням, та біля лавки, що ліворуч, на відстані 50 см. від правого краю лавки на поверхні асфальту було виявлено сліди бурого кольору, які зовні схожі на кров (т.2, а.м.к.п.17-18).

Відповідно до даних протоколу від 04 травня 2020 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпіла ОСОБА_15 звернулася до поліції із заявою про вчинення її пограбування 04 травня 2020 року близько 23 год. 20 хв. на вул. Північна в місті Кам`янці-Подільському невстановленою особою, внаслідок чого було викрадено її майно (т.2, а.м.к.п.112).

За даними протоколу огляд місця події від 05 травня 2020 року, фототаблиць до нього, встановлено, що місцем події є проїзна частина вулиці Північна в місті Кам`янці-Подільському, а саме між магазинами «АРС» та автомийкою. При цьому, судом встановлено, що огляд було проведено у проміжок часу з 00 год. 10 хв. по 00 год. 36 хв., а також зафіксовано, що уся частина дороги освітлювалася ліхтарями (т.2, а.м.к.п.114-116).

Відповідно до заяви ОСОБА_20 від 06 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.62), протоколу добровільної видачі речей від 06 травня 2020 року, фототаблиць до нього (т.2, а.м.к.п.63-66), ОСОБА_20 добровільно видав слідчому наручний годинник марки «Арреllа».
Постановою слідчого від 06 травня 2020 року наручний годинник марки «Арреllа» із серійним номером МН536850 визнаний речовим доказом (т.2, а.м.к.п.67), а також зазначений годинник оглянутий слідчим 06 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.68-69).

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2020 року на годинник накладено арешт (т.2, а.м.к.п.72).

Відповідно до заяви ОСОБА_16 від 06 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.129), протоколу добровільної видачі речового доказу від 06 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.131), ОСОБА_16 добровільно видав слідчому мобільний телефон марки «Asus», моделі «X00ID», ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_8 , укомплектований чохлом чорного кольору, двома сім-картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , карткою пам`яті об`ємом 32 GB.
Постановою слідчого від 06 травня 2020 року мобільний телефон та інші вилучені речі визнані речовими доказами (т.2, а.м.к.п.132).

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2020 року на мобільний телефон та інші вилучені речі накладено арешт (т.2, а.м.к.п.160).

Відповідно до заяви ОСОБА_15 від 06 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.130), даних протоколу огляду речового доказу від 07 травня 2020 року та фототаблиць до нього (т.2, а.м.к.п.148-157), судом встановлено, що слідчий оглянув мобільний телефон марки «Asus», моделі «X00ID». Під час огляду з дозволу власника мобільного телефону було встановлено, що на телефоні наявна встановлена програма «Інстаграм» із профілем ОСОБА_16 та у папці «Останні видаленні» наявні фотознімки потерпілої ОСОБА_15 .

Згідно із протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.144-145, 147), слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 08 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.143) було отримано тимчасовий доступ до відеозаписів з камер відеоспостереження будинку АДРЕСА_6 , а також вилучено оптичний диск із копіями відеозаписів за період з 21 год. 30 хв. по 21 год. 32 хв. 14 березня 2020 року.

За даними протоколу огляду речей (документів) від 02 липня 2020 року (т.2, а.м.к.п. 146), а також продемонстрованогшо відповідно до ст.359 КПК України в судовому засіданні відеозапису із вищевказаної камери відеоспостереження встановлено, що на відеозаписі у проміжок часу з 21 год. 31 хв. 02 сек. по 21 год. 32 хв. 03 сек. за 14 березня 2020 року було зафіксовано чоловіка, який йшов нешвидкою ходою та тримав у руках предмет, який підсвічувався (надалі потерпілий). Позаду нього на певній відстані йшли двоє чоловіків, один із яких вищого зросту у темнішій куртці, та нижчого зросту - у світлішій. Коли двоє чоловіків о 21 год. 30 вх. 30 сек. підійшли до дерева, що біля площадки одного з під`їздів, де стояв потерпілий, чоловік нижчого зросту перший підбіг до останнього, за ним майже відразу побіг інший, та в подальшому із відеозапису чітко проглядається, що обидва чоловіки руками та ногами наносили удари потерпілому, а згодом о 21 год. 31 хв. 52 хв. один із нападників підняв щось із землі та пішов від місця події, а інший зігнувся над потерпілим та о 21 год. 31 хв. 55 сек. побіг з місця події, а та в подальшому обидва побігли із місця події (для дослідження відеозапису файл під назвою «вул. М. Гордійчука,33» необхідно скопіювати та назву файлу змінити, доповнивши його розширенням «.mp4»).

Як встановлено із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.136-137, 140), слідчий на підставі ухвали слідчого судді від 07 травня 2020 року (т.2, а.м.к.п.135) отримав тимчасовий доступ до відеозаписів з камер відеоспостереження будинку АДРЕСА_7 , а також вилучив оптичний диск із копіями відеозаписів за період з 23 по 23 год. 40 хв. 04 травня 2020 року.

За даними протоколу огляду речей (документів) від 25 червня 2020 року (т.2, а.м.к.п. 138-139), а також продемонстрованих відповідно до ст.359 КПК України в судовому засіданні відеозаписів із вищевказаних камер відеоспостереження встановлено, що на відеозаписах у проміжок часу з 23 год. 08 хв. по 23 год. 10 хв. за 04 травня 2020 року неподалік місця події було зафіксовано жінку, візуально схожу на потерпілу ОСОБА_15 , яка проходила повз будинок в напрямку від вул. Нігинське шосе до вул. Північна. Також зафіксовано двох чоловіків, зовні схожих на обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які прямували за потерпілою на певній відстані, а також зафіксовано, що особи між собою спілкувалися, показували руками в напрямку потерпілої, пришвидшували ходьбу, а також нижчого зросту чоловік почав бігти вслід за потерпілою.

Як встановлено за даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 11 грудня 2020 року (т.6, а.м.к.п.62-65), слідчий на підставі ухвали слідчого судді від 17 листопада 2020 року (т.2, а.м.к.п.61) отримав тимчасовий доступ до даних операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» за номерами телефонів, якими користувалися ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за період з 01 березня по 01 червня 2020 року.

Зазначені документи були оглянуті слідчим 11 січня 2021 року (т.6, а.м.к.п.66-102)

Диск із інформацією був досліджений в судовому засіданні (т.6, а.м.к.п.103).

При цьому, із інформації вбачається, що абонент із номером 75 (зазначеним номером телефону користувався ОСОБА_17 ) перебував 14 березня 2020 року о 21 год. 26 хв. у зоні дії базової станції що в АДРЕСА_8 ), та дія якої поширюється на територію місця вчинення розбійного нападу на ОСОБА_14 по АДРЕСА_5 . Абонент 92 (зазначеним номером телефону користувався ОСОБА_16 ) перебував 14 березня 2020 року о 21 год. 45 хв. в зоні дії тієї ж базової станції.

Вказані обставини також вбачаються із довідки начальника УОТЗ ГУНП в Хмельницькій області від 27 січня 2021 року (т.7, а.м.к.п.29-33), складеної за дорученням слідчого (т.7, а.м.к.п.27-28)

Дані зазначених протоколів прийняття заяв про вчинення кримінальних правопорушень, протоколів тимчасового доступу до речей і документів, протоколів огляду місця події, протоколів огляду речових доказів та документів судом визнаються належними доказами, оскільки вони прямо чи опосередковано підтверджують факт вчинення кримінальних правопорушень. Також вказані докази визнається допустимими, оскільки процесуальні дії щодо прийняття заяв про кримінальні правопорушення, тимчасового доступу до речей і документів були проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, а огляди місця події, огляди речей і документів були проведені з дотриманням вимог ст.237 КПК України.

Згідно із протоколами пред`явлення особи для впізнання від 06 травня 2020 року та фототаблиць до нихпотерпілий ОСОБА_14 за загальними характерними рисами обличчя у їх сукупності впізнав ОСОБА_16 та ОСОБА_17 як осіб, які 14 березня 2020 року близько 21 год. 30 хв. відкрито викрали його майно (т.2, а.м.к.п.90-94, 95-99).

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання від 06 травня 2020 року та фототаблиць до нихпотерпіла ОСОБА_15 за характерними рисами обличчя у їх сукупності впізнав ОСОБА_16 та ОСОБА_17 як осіб, які 04 травня 2020 року близько 23 год. відкрито викрали її майно (т.2, а.м.к.п.173-177, 178-182).

Дані вказаних слідчих дій визнаються судом належними доказами, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення, а також допустимими доказами, оскільки слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ст.ст.228, 231 КПК України. При цьому, судом не беруться до уваги доводи сторони захисту про те, що під час проведення зазначених слідчих дій через відсутність захисників було порушено право обвинувачених на захист, оскільки вказана слідча дія передбачає пасивну участь осіб, яких впізнають, не залежать від волі цих осіб, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на той час не мали статусу підозрюваних, останні не давали будь-яких показань, у зв`язку з чим ця слідча дія не може розглядатися як така, що порушує право особи зберігати мовчання. Присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на зміст отриманих під час цієї дії результатів.

Аналогічну позиції щодо такої слідчої дії як освідування, яка теж носить об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, викладена у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №727/8945/17, відповідно до якої Верховний Суд не знайшов підстав вважати відсутність захисника при освідуванні, порушенням прав на захист особи.

Більш того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували, що ця слідча дія була здійснена всупереч волі ОСОБА_16 чи ОСОБА_17 або із застосуванням до них фізичного чи психологічного тиску.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 08 жовтня 2020 року (т.6, а.м.к.п.110-112) та відеозапису вказаної слідчої дії (т.2, а.м.к.п.113), який був досліджений в залі судового засідання в порядку ст. 359 КПК України, судом встановлено, що з участю потерпілої ОСОБА_15 було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які отримані під час допиту останньої. В ході слідчого експерименту потерпіла розповіла та відтворила на місці події, яким саме чином двоє невідомих осіб здійснили відкрите викрадення її майна.

Як встановлено із протоколу проведення слідчого експерименту від 19 грудня 2020 року (т.6, а.м.к.п.120-122) та відеозапису вказаної слідчої дії (т.2, а.м.к.п.123), який був досліджений в залі судового засідання в порядку ст.359 КПК України, судом встановлено, що з участю потерпілого ОСОБА_14 було проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які отримані під час допиту останнього. В ході слідчого експерименту ОСОБА_14 розповів та відтворив на місці події, яким саме чином двоє невідомих осіб здійснили на нього напад та заволоділи його майном.

Дані вказаних слідчих експериментів судом визнаються належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінальних правопорушень, а також допустимими доказами, оскільки слідчі дії проведені з дотриманням вимог ст. 240 КПК України.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що дані зазначених слідчих дій є недопустимими доказами з тих підстав, що під час проведення слідчих дій не було відтворено події, а було лише допитано потерпілих, оскільки під час вищевказаних слідчих діях слідчим були дотримані вимоги кримінального процесуального законодавства, адже потерпілі продемонстрували, яким чином було вчинено викрадення їх майна.

Поряд з цим, з підстав порушення вимог ст.240 КПК України судом визнаються як недопустимі докази дані протоколу від 31 липня 2020 року про проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_16 (т.3, а.м.к.п.27-34), протоколу від 10 серпня 2020 року про проведення слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_14 (т.3, а.м.к.п.44-49), протоколу від 10 серпня 2020 року про проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_15 (т.3, а.м.к.п.50-55), оскільки проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, а також фіксацію показань потерпілих, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України.

За даними висновку експерта №12.1-0272:20К від 21 травня 2020 року ринкова вартість станом на 14 березня 2020 року представленого на дослідження бувшого у використанні наручного годинника марки «Арреllа» із серійним номером МН536850 становила 5490 грн. (т.2, а.м.к.п.76-80).

Згідно із даними висновку експерта №12.1-0273:20К від 22 травня 2020 року ринкова вартість станом на 04 травня 2020 року представленого на дослідження бувшого у використанні мобільного телефону марки «Asus», моделі «X00ID», ІМЕІ: НОМЕР_6 становила 1280 грн., а також карти пам`яті типу «MicroSD» марки «SanDisk» об`ємом 32 GB становила 123 грн. (т.2, а.м.к.п.164-170).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №132, яка проведена у період з 20 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року (т.2, а.м.к.п.37-38), у потерпілого ОСОБА_14 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді втиснутого перелому передньої стінки правої верхньо-щелепної пазухи з розвитком правостороннього після травматичного гайморіту, гемосинусу (скупчення крові в порожнині пазухи), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, одного синяка у виличній ділянці справа з розповсюдженням на підочну ділянку справа і верхнє повіко правого ока, крововиливу під кон`юнктивою правого ока в зовнішньому відділі, які могли утворитися внаслідок одноразової дії тупого твердого предмета по механізму «удар», в термін та при обставинах, вказаних потерпілим, і які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня (згідно із п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом МОЗ від 17 січня 1995 року №6). Крім того, виявлені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки зліва, яке могло утворитися внаслідок одноразової дії тупого твердого предмета з ребристою поверхнею по механізму «удар», в термін та при обставинах, вказаних потерпілим, і яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що привело до короткочасного розладу здоров`я (згідно із п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом МОЗ від 17 січня 1995 року №6). Також виявлені тілесні ушкодження у вигляді одного синяка в підочній ділянці зліва, в області верхнього повіка лівого ока, одного синяка в області нижньої губи справа, які могли утворитися внаслідок двохразової дії тупого твердого предмета по механізму «удар», в термін та при обставинах, вказаних потерпілим, і які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно із п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом МОЗ від 17 січня 1995 року №6).

Зазначені вище дані експертиз визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст.69 КПК України експертами у кримінальному провадження, експерти були залучені з дотриманням вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст.ст.101-102 КПК України.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що дані судово-медичної експертизи ОСОБА_14 є недопустимими доказами, адже експерту слідчим не надавалася медична документація, оскільки судом встановлено, що згідно із заявою ОСОБА_14 , останній 22 березня 2020 року звернувся до слідчого із заявою, в якій надав слідчому медичну картку стаціонарного хворого №1/1123 (т.2, а.м.к.п.26). Більш того, судово-медичним експертом тілесні ушкодження у ОСОБА_14 були виявлені на підставі його безпосереднього обстеження, а зазначені у висновку дані медичних документів не відрізняються від даних оригіналу медичної картки №1/1123, дослідженої судом під час судового розгляду, що підтверджує об`єктивність та достовірність отриманих висновків експертом.

Судом визнаються недопустимими доказами дані довідок підприємців ОСОБА_22 (т.2, а.м.к.п.83-84), ОСОБА_23 (т.2, а.м.к.п.86-88) щодо вартості речей, оскільки у матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що зазначені підприємці здійснюють торгівлю вказаними речами, а також довідки неконкретні за змістом, із них неможливо встановити критерії оцінки зазначеного у них майна.

Проте, судом беруться до уваги показання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про вартість викраденого майна, яка ними не оспорювалася, а також вартість викраденого майна не оспорювалася обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у зв`язку з чим судом відповідно до ст.337 КПК України в межах обвинувачення визнається, що обвинувачені заволоділи майном потерпілих саме тією вартістю, яка зазначена у обвинувальних актах.

Наведені вище докази, які визнані судом належними та допустимими, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винних, подію злочинів, винуватість обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину обвинувачених у інкримінованих злочинах та одночасно спростовують доводи сторони захисту про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_14 , невинуватість обвинуваченого ОСОБА_16 у пограбуванні ОСОБА_15 , а також, що останні діяли не за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, судом не беруться до уваги доводи обвинувачених та захисників, виходячи з наступних підстав.

Так, судом критично оцінюються показання обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про те, що вони не діяли за попередньою змовою групою осіб, а також, що обвинувачений ОСОБА_17 не вчиняв розбійного нападу на ОСОБА_14 , а обвинувачений ОСОБА_16 не вчиняв пограбування ОСОБА_15 , оскільки зазначені показання не відповідають вищевказаним проаналізованим судом доказам.

Зокрема, факт попередньої змови на вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_14 , участі у нападі ОСОБА_17 та ОСОБА_16 підтверджується даними показань потерпілого ОСОБА_14 , який в судовому засіданні підтвердив, що першим йому удар наніс саме нижчого зросту нападник, а в подальшому удари йому наносили обидві особи. Зазначені показання повністю підтверджуються даними досліджених судом відеозаписів із місця події, із яких чітко видно, що дві особи цілеспрямовано йшли за потерпілим і повернули в напрямку площадки під`їзду, де на той час перебував потерпілий, а не йшли повз будинок по дорозі. Також чітко проглядається, що першим побіг до потерпілого нижчого зросту чоловік у світлішій куртці. На відео також видно, що обидва нападника наносили руками та ногами удари по тілу потерпілого, а також, що один із нападників підняв щось із землі (ймовірно телефон), а інший нагнувся до потерпілого, здійснював якісь дії, та в подальшому побіг за першим нападником із місця події. Дані відеозапису повністю відповідають показанням потерпілого, які він надав у суді, а також даними проведеного із потерпілим слідчого експерименту, які визнані судом належними та допустимими доказами. Показання обвинуваченого ОСОБА_16 про те, що причиною побиття потерпілого стало образливе висловлювання потерпілого в їх із ОСОБА_17 адресу судом не приймаються до уваги, оскільки потерпілий зазначив, що обвинувачені раптово здійснили на нього напад, а подальші дії обвинувачених щодо заволодіння майном свідчать про дійсний намір обвинувачених незаконно заволодіти чужим майном. Більш того, із показань потерпілого ОСОБА_14 встановлено, що на обвинувачених він звернув увагу ще в магазині, де купував речі, які цілеспрямовано пішли за ним, а також їх узгоджені та цілеспрямовані дії, зокрема те, що і ОСОБА_17 та ОСОБА_16 майже одночасно кинулися в сторону потерпілого, обидва наносили удари та заволоділи майном потерпілого, свідчать про попередню змову на вчинення нападу. На переконання суду факт того, що ОСОБА_17 та ОСОБА_16 йшли за потерпілим ОСОБА_14 цілеспрямовано, що спростовує їх показання про те, що вони через двори йшли до центрального ринку на проспект Грушевського до місця проживання дівчини ОСОБА_17 та випадково наздогнали потерпілого ОСОБА_14 , свідчить те, що обвинувачені йшли по вул. Космонавтів у зовсім протилежному напрямку від центра міста та повернули у двори біля магазину «Венігрет» до будинку АДРЕСА_5 , адже йдучи до центру міста вони б не спускалися до вул. М. Гордійчука, а навпаки піднімалися б по вул. Космонавтів в напрямку АДРЕСА_9 . Всі вищевказані обставини у сукупності на переконання суду свідчать про те, що обвинувачені діяли за попередньою змовою і переслідували потерпілого ОСОБА_14 саме з метою вчинити на нього напад і заволодіти його майном.

Факт попередньої змови на вчинення пограбування потерпілої ОСОБА_15 підтверджується показаннями останньої, яка в суді дала показання про те, що обидва нападники йшли швидким кроком за нею та наздогнали її, обійшли із різних сторін. Один із чоловіків вищого зросту запитував її за назву вулиці та робив вигляд, що розмовляє по телефону, а згодом спитав «Що робимо?», звернувшись до чоловіка меншого зросту, який наздогнав її, обійшов зліва та йшов поруч, роздивляючись обличчя. Останній крикнув: «Біжімо», та двічі шарпнув за її сумку, вирвавши її, після чого обидва побігли в напрямку вул. Шевченка.

Факт попередньої змови підтверджується даними відеозапису із камер відео спостереження будинку АДРЕСА_7 , із яких вбачається, що двоє чоловіків обговорювали щось між собою, показували рукою у напрямку, куди пішла жінка, а згодом розійшлися у різні сторони, обходячи потерпілу з різних боків, а також пришвидшували ходьбу, аж до бігу.

Також про факт попередньої змови свідчить й те, що мобільний телефон потерпілої ОСОБА_15 був виявлений у обвинуваченого ОСОБА_16 , що свідчить про спільний розподіл викраденого майна.

Більш того, судом не приймаються до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_16 про те, що він не спостерігав за подією, так як розмовляв по телефону, оскільки цей факт спростовується даними огляду диску із інформацією операторів мобільного зв`язку за номерами, якими він користувався. Зокрема, із зазначеної інформації вбачається, що у час пограбування ОСОБА_15 мобільний телефон ОСОБА_16 не використовувався, адже дані про дзвінки та використання інтернету базові станції, в зоні дії якої знаходиться місце вчинення злочину, інформації не містять. Натомість факт імітування розмови по телефону, відволікання уваги від іншого нападника запитаннями про назву вулиці ще раз підкреслює про змову обвинувачених вчинити пограбування ОСОБА_15 .

Також судом не береться до уваги доводи сторони захисту про те, що були порушені строки досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 01 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000700, оскільки закінчилися строки досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 15 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.3, 5, 7 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором. Днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Судом встановлено, що постановою процесуального прокурора від 01 липня 2020 року із кримінального провадження, відомості про яке внесені 15 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344, були виділені в копіях матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_17 (т.5, а.м.к.п.3-11), якому не повідомлялось про підозру у вчиненні злочину та останній не затримувався у кримінальному провадженні згідно із ст.208 КПК України, у зв`язку з чим строк досудового розслідування слід рахувати з 15 березня 2020 року, а з врахуванням вимог п.2 ч.2 ст. 219, п. 4 ч.3 ст.219 КПК України кримінальне провадження було закінчено в межах строків досудового розслідування, адже обвинувальний акт до суду надійшов 29 січня 2021 року до спливу півтора років після внесення відомостей до ЄРДР та спливу 2 місяців з дня повідомлення ОСОБА_17 21 січня 2021 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов висновку, що ОСОБА_17 та ОСОБА_16 винуваті у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за що підлягають покаранню.

Судом дії ОСОБА_17 кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб (епізод пограбування ОСОБА_15 ), а також за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб (епізод розбійного нападу на ОСОБА_14 ).

Дії ОСОБА_16 судом кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб (епізод пограбування ОСОБА_15 ), а також за ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб (епізод розбійного нападу на ОСОБА_14 ).

При цьому, оскільки стороною обвинувачення при викладенні фактичних обставин вчинення розбійного нападу було зазначено, що ОСОБА_17 із правої руки ОСОБА_14 шляхом ривка своєю правою рукою відкрито викрав мобільний телефон, проте із показань потерпілого ОСОБА_14 , даних відеозапису з камери відео спостереження вбачається, що ОСОБА_17 із землі підняв телефон та заволодів ним, судом у формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним у мотивувальній часині вироку зазначається, що ОСОБА_17 , піднявши із землі, із корисливих мотивів, умисно, відкрито викрав мобільний телефон марки «Хіаоші Redmi 7».

Призначаючи покарання ОСОБА_17 , суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_17 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, будучи несудимим, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, неодружений, є військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем проживання та проходження військової служби. Обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнається добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також судом при призначенні покарання враховується досудова доповідь представника персоналу органу пробації щодо середнього ризику вчинення повторних кримінальних правопорушень та небезпеки для суспільства.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_17 необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, та додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла, в межах санкції ч.2 ст.187 КК України, оскільки такі покарання будуть відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, будуть пропорційною карою за вчинені кримінальні правопорушення та є достатніми для виправлення засудженого, а також будуть запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_16 , суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_16 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, будучи несудимим, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога, неодружений, позитивно характеризується за місцем проживання. Обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнається добровільне відшкодування завданого збитку. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_16 необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, та додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла, в межах санкції ч.2 ст.187 КК України, оскільки такі покарання будуть відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, будуть пропорційною карою за вчинені кримінальні правопорушення та є достатніми для виправлення засудженого, а також будуть запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

При цьому, визнаючи вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , суд виходить із віку потерпілої ОСОБА_15 , а також показань останньої щодо освітлюваності території, де було вчинене кримінальне правопорушення, що підтверджується даними протоколу огляду місця події від 05 травня 2020 року, а також показання потерпілої про те, що обидва обвинувачених розглядали її, зокрема, обвинувачений ОСОБА_16 розмовляв, імітуючи розмову по телефону, а обвинувачений ОСОБА_17 йдучи попереду, дивився майже впритул перед відкритим заволодінням та під час заволодіння майном, а також той факт, що потерпіла детально розгледіла риси обличчя обвинувачених та в подальшому впізнала їх, що підтверджує її показання про освітлюваність території та можливість на місці розгледіти один одного учасниками події. Внаслідок очевидного престарілого віку потерпілої, а також значного впливу віку потерпілої на перебіг вчинення кримінального правопорушення, судом визнається зазначена обставина як така, що обтяжує покарання, та не приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що обвинувачені не сприймали потерпілу ОСОБА_15 як особу похилого віку, а вважали, що вона є особою середнього віку.

При цьому, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх суспільну небезпечність та обставини вчинення, дані про особу обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які хоча й раніше не судимі, але упродовж короткого проміжку часу вчинили два тяжких злочини, суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 вимог ст.ст.69, 75 КК України та призначення їм покарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, звільнення їх від покарання з випробуванням чи призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинувачених.

Питання про долю речових доказів і документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна після набрання вироком законної сили необхідно скасувати.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_16 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки судом ОСОБА_16 засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке підлягає відбуванню реально, а інші запобіжні заходи на переконання суду не будуть достатніми для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Оскільки строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_17 закінчився, а також із врахуванням того, що прокурор не звертався до суду у встановленому порядку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а усне клопотання у судових дебатах про застосування запобіжного заходу слід визнати таким, що подане з порушенням вимог ст.331 КПК України, будь-якого обґрунтування застосування такого запобіжного заходу прокурор не навів, на переконання суду підстави для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_17 відсутні.

Керуючись ст.ст.366-371,373-375 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_17 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років і шість місяців, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_17 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років і шість місяців, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_17 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

ОСОБА_16 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців;

- за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років і шість місяців, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі на строк сім років і шість місяців, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_16 залишити попередній у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_16 рахувати з дня набрання зазначеним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 28 липня 2020 року (т.3, а.м.к.п. 6-9) по день набрання вироком законної сили включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_17 та ОСОБА_16 на користь держави з кожного по 817 (вісімсот сімнадцять) грн. 25 коп. процесуальних витрат на залучення експертів (т.2, а.м.к.п.75,163).

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2020 року арешт на годинник (т.2, а.м.к.п.72), ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2020 року арешт на мобільний телефон та інші вилучені речі (т.2, а.м.к.п.160).

Речові докази:

-годинник марки «Арреllа» із серійним номером «МН536850» (т.2, а.м.к.п.67, 80, т.4, а.м.к.п. 74, 94-95), після набрання вироком законної сили залишити потерпілому ОСОБА_14

-мобільний телефон марки «Asus», моделі «X00ID», ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_8 , укомплектований чохлом чорного кольору, карткою пам`яті об`ємом 32 GB, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.2, а.м.к.п.132, 172), після набрання вироком законної сили повернути потерпілій ОСОБА_15 .
-дві сім-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , які зберігаються при справі (т.2, а.м.к.п.132, 171), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_16 .

Документи:

Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 15 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344, 01 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000700, ДВД-диски та картки пам`яті із відеозаписами з камер відео спостереження, із документами операторів мобільного зв`язку, відеозаписами проведення слідчих та процесуальних дій (т.2, а.м.к.п.140, 147, т.3, а.м.к.п.34, 49, 55, т.5, а.м.к.п. 67,103, т.6, а.м.к.п.103, 108, 113, 118,123, т.7, а.м.к.п.25,33), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1