Справа № 195/552/22
У Х В А Л А

іменем України

31.05.2022 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт.Тмаківка клопотання старшого слідчого Третього слідчого в ідділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Біла Церква Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , командира стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 15.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 від 15.04.2022 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Станом на 31.05.2022 року, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області, розміщено на території тимчасово окупованій військовим формуванням держави агресора Російської Федерації (м.Мелітополь Запорізької області).
Відповідно до розпорядження Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2021 року змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області, а отже дане клопотання має бути подано до Томаківського районного суду Дніпропетровської області.
До Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Біла Церква Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , командира стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000129 від 15.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 13.04.2022 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 за № 113 від 13.04.2022 капітан ОСОБА_4 був увільнений з посади офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначений на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 113 від 13.04.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 був виданий наказ (по стройовій частині) №65 від 13.04.2022 року, згідно якого капітан ОСОБА_4 вважався таким, що справу та посаду здав. Згідно цього ж наказу капітана ОСОБА_4 було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення.
Таким чином, у відповідності до вищевказаних наказів, капітан ОСОБА_4 з 13.04.2022 був призначений на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та повинен був виконувати покладені на нього обов`язки на новій посаді.
14.04.2022, близько 09 год. 00 хв., капітан ОСОБА_4 прибув до службового кабінету відділення офіцерів запасів та кадрів ІНФОРМАЦІЯ_3 , де отримав для ознайомлення наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 113 від 13.04.2022 та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №65 від 13.04.2022. Капітан ОСОБА_4 ознайомився зі змістом вищевказаних наказів та, діючи із прямим умислом, в категоричній формі відмовимся від підпису відомості на підтвердження факту ознайомлення із вищевказаними наказами. Свою відмову засвідчити факт ознайомлення із наказами капітан ОСОБА_4 мотивував необхідністю часу для організації виїзду своєї родини з території тимчасово окупованого м. Енергодар Запорізької області. Зокрема, в порушення вимог вищевказаних наказів, капітан ОСОБА_4 відкрито відмовився прибувати до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_2 для виконання обов`язків військової служби. Зокрема, на виконання усного наказу командира військової частини НОМЕР_2 , капітан ОСОБА_4 повинен був невідкладно вибути до пункту дислокації НОМЕР_1 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в зону проведення ООС на території Донецької області) для виконання своїх службових обов`язків.
Таким чином, капітан ОСОБА_4 відкрито відмовився виконувати доведені йому накази командира військової частини НОМЕР_2 № 113 від 13.04.2022 та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №65 від 13.04.2022, а також виконувати покладені на нього обов`язки за посадою.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, капітан ОСОБА_4 продовжив з`являтись до ІНФОРМАЦІЯ_3 та проводити робочий час на власний розсуд, не виконуючи обов`язки військової служби.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб офіцерського складу, капітан ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до вимог ст.ст.28,30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїми військовими званнями начальниками є полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.
В свою чергу, капітан ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин в умовах воєнного стану, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні до ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що на даний час існують ризики, передбачені пп.1,2,3,5 ст.177 КПК України.
Проти клопотання захисника щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, прокурор заперечує.
Підозрюваний та його захисник проти клопотання прокурора заперечують, та просять суд, відмовити у задоволенні даного клопотання , оскільки ризики, на які посилається слідчий, є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вивчивши клопотання прокурора про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши пояснення сторін, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.179 КПК України особисте зобов"язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобовязання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов"язки, передбаченні ст. 194 КПК України.
Контроль за виконанням особистого зобов"язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.
Згідно з вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваної від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі з дотриманням гарантій передбачених статтею 5 Конвенції. В свою чергу, за змістом частин першої та другої статті 181КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваній, залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно ч.4ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчим суддею встановлено, що клопотання прокурора та його зміст не містить обґрунтування на підтвердження існування обставин, визначених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам, а самі ризики, що зазначені у клопотанні не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому, а тому у задоволенні даного клопотання слід відмовити.
Крім того, підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні звязки, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем фактичного проживання.
Отже, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження необхідність обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.
З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що заявлене стороною захисту клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-179,182-184,186,194,196,199,331,371,372,395КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого в ідділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Клопотання захисника, яке підтримав підозрюваний ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу останньому у виді особистого зобов`язання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобовязання.
Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом в рамках даного кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд в рамках даного кримінального провадження про зміну місця проживання/роботи;

3) не відлучатися за межі АДРЕСА_2 , (тимчасове місце проживання підозрюваного), місце реєстрації : АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4) утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, поза межами процесуальних дій.

5) паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну, здати на зберіганні слідчому.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання передати для виконання Відділенню поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Третього слідчого в ідділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 .

Строк дії ухвали визначити до 29.07.2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 02.06.2022 р.

Суддя: ОСОБА_1

02.06.2022