ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4007/22
провадження № 1-кс/753/716/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника відділу поліції начальник слідчого відділення відділу поліції № 1 Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, з вищою освітою, одружений, має малолітню дитину, працюючий заступником директора з комерційних питань КП УЗН в Голосіївському районі м. Києва, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0001105 від 19.04.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2022 року заступник начальника відділу поліції начальник слідчого відділення відділу поліції № 1 Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Дарницької окружної прокуратури міста Києва.

Копію клопотання з додатками отримано підозрюваним та захисником у встановлений законом строк.

Суд, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по наданих матеріалах, заслухавши думки підозрюваного, його захисника та прокурора, встановив наступне.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Із зазначеного клопотання вбачається, що ОСОБА_5 18.04.2022 близько 21 год. 30 хв., перебуваючи у громадському місці, а саме за адресою: м. Київ, проспект Петра Григоренка, будучи за кермом автомобіля марки «Лексус LX570» д.н.з НОМЕР_1 припаркував вказаний автомобіль на озелененій території між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , після чого відчинив дверцята авто та вийшов із салону автомобіля. У цей час поряд проходив потерпілий ОСОБА_7 , який вигулював свою собаку, побачивши що ОСОБА_8 , припаркував автомобіль на газоні, відразу зробив останньому зауваження, щодо той порушує Закони України, в яких чітко вказано що заборонено зупинки пасажирського транспорту та паркувати автотранспортні засоби на газонах, клумбах та інших озеленених територіях, після чого у ОСОБА_9 винник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 продовжуючи перебувати біля автомобіля марки «Лексус LX570» д.н.з НОМЕР_1 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, явно ігноруючи існуючі в суспільстві правила та норми поведінки, аморально та зверхньо ставлячись до прав, свобод і законних інтересів громадян, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась в тому, що ОСОБА_8 відкрив задні пасажирські дверцята вище вказаного автомобіля звідки руками дістав предмет зовні схожий на мисливську нарізну вогнепальну зброю АКМС-МФ згідно дозволу № НОМЕР_2 від 23.12.2019 на право зберігання та носіння якого, дійсне до 23.12.2022 та з хуліганських спонукань, умисно, протиправно здійснив один постріл під ноги потерпілому ОСОБА_7 , який в той час знаходилися поряд з вищевказаними будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Після чого, ОСОБА_7 сприйнявши даний постріл як погрозу та реальність в тому що ОСОБА_8 , в наступному здійснить прицільний постріл в напрямку його тулуба, побоюючись за своє здоров`я потерпілий ОСОБА_10 відійшов від останнього на незначну відстань, а ОСОБА_8 , в той час помітив, що в його напрямку хтось крокує, та з метою не бути затриманим швидко поклав на заднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Лексус LX570» д.н.з НОМЕР_1 предмет зовні схожий на мисливську нарізну вогнепальну зброю АКМС-МФ далі сів за кермо та зник з місця вчинення злочину.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за який встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років. Тому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, який працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не судимий, вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення проти життя особи, а тому перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання та вказали на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри, невірну кваліфікацію злочину та відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. У клопотанні не наведено жодного доказу які б підтверджували ризики передбачені ст. 177 КПК України. А перелічені у клопотанні слідчого ризики, є лише припущеннями, які не підтверджені матеріалами доданими до клопотання.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, пославшись на недоведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, у поясненнях вказав, що свій вчинок не вважає гідним та вперше опинився у такій ситуації.

Заслухавши думку сторін провадження, вивчивши матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, суд встановив наступне.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 19.04.2022 стосовно ОСОБА_9 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

19 квітня 2022 року о 10 годині 25 хвилин ОСОБА_9 відповідно до ст. 208 КПК України було затримано.
19 квітня 2022 року ОСОБА_11 у відповідності до ст. 278 КПК України було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

21 квітня 2022 року підозрюваному ОСОБА_11 були надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Чеботарь проти Молдови»), яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчим у клопотанні наведені дані, які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Вивчивши матеріали провадження, слідчий суддя вважає, що обставини підозри ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні усупереч твердженням сторони захисту викладених у запереченнях, що полягає у вчиненні хуліганства, грубому порушеннні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, має місце та підтверджуються достатніми на даному етапі досудового розслідування доказами, які містяться: у протоколі прийняття заяви про вчинення злочину; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_15 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколами огляду місця події під час яких було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на дефомовану кулю та металевий предмет зовні схожий на гільзу вогнепальної зброї; протоколі обшуку, під час яких було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на мисливську нарізну вогнепальну зброю АКМС-МФ; протоколі затримання ОСОБА_9 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 294 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , віднесено до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Разом з тим, у відповідності до статті 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про практику Суду як джерело права. У частині 5 ст. 9 КПК України зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, рішення Європейського суду з прав людини містять положення відносно того, що посилання на тяжкість обвинувачень як головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини - є недостатнім.

Оцінюючи наведені слідчим та прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з такого.

Ризик переховування від органу досудового розслідування підтверджується тяжкістю інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та суворістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим.

На той факт, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує і те, що, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, підозрюваний намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Слідчий суддя вважає наявним вказаний ризик, враховуючи ту обставину, що підозрюваний залишив місце події 18.04.2022, та його затримання відбулося о 10 год. 25 хв. 19 квітня 2022 року.

Жодних фактів і обґрунтувань, які б свідчили про те, що підозрюваний може в будь-який спосіб впливати на потерпілого та свідків, клопотання не містить, таких обставин не встановлено і в суді, а тому посилання на цей ризик суд визнає безпідставним.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Отже, зазначені вище обставини свідчать про наявність в діях підозрюваного ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурором у судовому засіданні у повній мірі було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, на думку слідчого судді, більш м`які запобіжні заходи не призведуть до запобігання наведеним вище ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.

Підстав для обрання до підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, слідчий суддя не вбачає.

При цьому слідчим суддею враховується, що стороною захисту не доведено обставин, які б вказували на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, враховую тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_11 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік та стан здоров`я, сімейний стан, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, який працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не судимий, особу підозрюваного, який вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення проти життя особи, за яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, слідчий суддя приходить до висновку про те, що є підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний, на час вирішення даного питання, за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Пунцельт проти Чехії» (Punzelt v. Czech Republic) № 31315/96 від 25.04.2000 суд визнав, що при визначенні розміру застави крім майнового стану особи слід враховувати майновий стан осіб, у групі з якими було вчинено злочин, а також можливість внесення застави іншими суб`єктами за договірними відносинами, зокрема, страхування, платоспроможність яких не пропорційна майновому стану особи.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та розмір майнової шкоди, завданої правопорушенням у вчиненні якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваного покладених на нього обов`язків.
Станом на 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2481 гривень.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертоюстатті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, вважаю за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки покладені відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст.194 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Водночас, з огляду на той факт, що досудове розслідування розпочато нещодавно, і залишається невиконаним значний об`єм необхідних слідчих дій, доцільно визначити строк дії ухвали та строк тримання під вартою 60 днів з моменту фактичного затримання підозрюваного.

Крім того, слідчий суддя вважає, що необхідним за умови внесення застави покласти на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 185, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 год. 25 хв. 17.06.2022 року включно.

Встановити підозрюваному ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави та визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень.
У разі внесення застави на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_5 , зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та виконувати такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: