ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/899/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/194/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду від 16 червня 2022 року у кримінальному провадженні №0000088 за ч.2 ст.289КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 до 13 серпня 2022 року. Одночасно, визначено ОСОБА_7 розмір застави в сумі 49620 грн. У випадку внесення застави покладено на ОСОБА_7 процесуальні обов`язки.

Рішення про застосування запобіжного заходу слідчий суддя мотивував тим, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_7 на свободу. Слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду від 16 червня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Свої вимоги мотивує тим, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення не надано жодного доказу обґрунтованості підозри, ні ризиків, і не доведено неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, підозрюваним ОСОБА_7 було надано суду свідчення про події які мали місце 14.06.2022 року в яких вказує, що ОСОБА_9 дозволив йому взяти свій автомобіль щоб покататись, однак суд їх до уваги не взяв, а послався на покази потерпілого ОСОБА_9 , на основі яких обгрунтував підозру ОСОБА_7 .

Також вважає, що затримання та оголошення підозри ОСОБА_7 є передчасним, оскільки слідством не здобуто переконливих доказів того, що ОСОБА_7 дійсно заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України, обставин, передбачених ст. 178 КПК України, мотивувавши своє рішення наявністю зазначених в клопотанні ризиків, обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та прийшов до обґрунтованого висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею ретельно перевірені.

Так, 15 червня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні вказаного злочину за таких обставин: 14 червня 2022 року близько 22 години у ОСОБА_7 , 1994 р.н., жителя с. Зеленче Теребовлянської ТГ, Тернопільської області, який перебував в гостях у свого знайомого ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом останнього автомобілем марки Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 , який знаходився на території подвір`я вищевказаного домогосподарства.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення даного злочину, 14.06.2022 року приблизно о 22 годині ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, діючи повторно, таємно, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через незамкнені двері проник всередину автомобіля марки Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , та за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, запустив двигун вказаного транспортного засобу.

В подальшому, ОСОБА_7 , отримавши можливість керувати автомобілем марки Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 , незаконно, не маючи права на розпоряджання чи керування ним, почав здійснювати рух вказаним транспортним засобом, покинув ним домогосподарством за адресою АДРЕСА_1 , та, в подальшому, залишив вказаний автомобіль на дорозі між селами Малів та Підгора Теребовлянської ТГ Тернопільської області.

Згідно оскарженої ухвали, слідчий суддя визнав установленим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри є правильними, оскільки вони підтверджуються зібраними на цей час досудовим розслідуванням доказами, а саме: протоколом огляду місця події домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 від 15.06.2022; протоколом огляду місця події автомобіля марки Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 від 15.06.2022; показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; показаннями свідка ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_11 ; даними інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, при вирішенні питання щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що надані стороною обвинувачення докази на даному етапі розслідування дають достатні підстави вважати, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а тому пред`явлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що потерпілий добровільно дав ключі від автомобіля марки Fiat Doblo р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , щоб останній міг покататись, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки потерпілий ОСОБА_9 звернувся із заявою про угон його автомобіля і в подальшому під час допиту стверджував, що не передавав свій автомобіль підозрюваному. Також, як вбачається із протоколів допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які були присутні на місці події, вони не підтверджують версію сторони захисту про те, що потерпілий ОСОБА_9 добровільно дав згоду і передав ключі від свого автомобіля підозрюваному ОСОБА_7 .

Аналізуючи доводи сторони захисту про відсутність ризиків, визначених ст.177 КПК України, колегія суддів також приходить до переконання про необґрунтованість таких доводів.

Так, слідчий суддя, при постановленні ухвали прийшов до правильного висновку, що підозрюваний розуміючи наслідки, які спричинені його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки (він не одружений, дітей на утриманні не має та ніде не працює); незаконний вплив на свідків та потерпілого, яких він особисто знає і може чинити на них вплив шляхом погрози та вмовляння схиляти їх до подачі неправдивих показів; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше був неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не погашена і не знята.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до переконання, що доводи захисту про відсутність в даному випадку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також є безпідставними, а слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що застосування до підозрюваного тримання під вартою відповідає тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та особі підозрюваного, і на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був необхідним для досягнення завдань кримінального провадження.

Доводи захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається зі встановлених в ході судового розгляду відомостей про особу підозрюваного він, будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів, востаннє за ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став і на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого злочину, що підтверджує недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, слідчий суддя одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення якої підозрюваний підлягає звільненню з під варти.

При цьому, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя визначив розмір застави в мінімальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,407,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду від 16 червня 2022 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді