Справа № 344/9018/22
Провадження № 1-кп/344/1055/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ковалюк І.П.,

з участю секретарів Ярової І.В.,

прокурора Кифлюка Р.В.,

захисника Шкварка П.І.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, на утриманні одна неповнолітня дитина, ІПН НОМЕР_1 , раніше судимого Дніпровським районним судом м.Києва за ч. 3 ст. 185, ч.7 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а також вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нові умисні корисливі злочини при наступних обставинах.

Так, 02.05.2022 близько 17 год, ОСОБА_1 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному приміщенні, у ОСОБА_1 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів,з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» дію якого продовжено, відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб), № 259/2022 від 18.04.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб), ОСОБА_1 підійшов до касового столу на якому знаходились ноутбук марки «HP» моделі «15-e089» сірого кольору, вартістю 3650 грн та ноутбук марки «Sony» моделі «PCG-9P6», сірого кольору, вартістю 1667 грн, помістив зазначені ноутбуки до поліетиленового пакету, який мав при собі, та з викраденим майном намагався покинути місце вчинення злочину, однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними, не зміг довести кримінальне правопорушення до кінця із причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений продавцем магазину ОСОБА_3 , після чого втік із місця вчинення кримінального правопорушення.

В результаті протиправних дій ОСОБА_1 , потерпілому ФОП « ОСОБА_2 » попереджено спричинення матеріальної шкоди на загальну суму 5317 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_1 02.05.2022 близько 17 год, перебуваючи у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» дію якого продовжено, відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб), № 259/2022 від 18.04.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб), ОСОБА_1 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів,з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, підійшов до касової зони, відкрив шухляду столу, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 33685 гривень.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_1 покинув місце вчинення злочину, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ФОП « ОСОБА_2 » майнову шкоду на суму 33685 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Пояснив, що приїхав до м. Івано-Франківська з м. Шостка, шукаючи притулок від війни, намагався знайти роботу, та якийсь заробіток. Зайшовши до магазину із технікою побачив, що нікого немає, викрав ноутбуки та гроші з каси магазину думаючи, що залишиться непоміченим. Цивільний позов також визнав повністю. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, просить вибачення в потерпілого та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться. Також просить врахувати, що на його утриманні є неповнолітня дитина, яка зараз проживає з бабусею.

Потерпілий ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Також вказав, що просить поданий цивільний позов задовольнити в повному обсязі. Щодо визначення обвинуваченому покарання, то згідно норм чинного законодавства.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, та за ч. ст. 185 КК України, як викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_1 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Згідно досудової доповіді Івано-Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, беручи до уваги отриману інформацію, що характеризують особистість обвинуваченого, його спосіб життя та історію правопорушень, високий рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі становить небезпеку для суспільства (в т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання в громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробовуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на правопорушника обов`язків на підставі ст.76 КК України, а саме: попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; не виїжджати за межі України без погодження з уповноважним органом з питань пробації.

Згідно з ст. 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Визначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває,на утриманні має одну неповнолітню дитину, під час судового засідання засвідчив критичне ставлення до вчиненого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначити покарання: за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі та за ч.4 ст. 185 КК України в межах санкцій інкримінованої статті, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки злочинними діями обвинуваченого була спричинена потерпілому ОСОБА_4 матеріальна шкода, яка не була відшкодована, суд вважає, що цивільний позов слід задоволити та стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого спричинену ним матеріальну шкоду.

Враховуючи наведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років думку потерпіого, які щодо визначення міри покарання поклався на розсуд суду, захисника та обвинуваченого, які просили суворо не карати, суд, виходячи із принципу індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

На підставі ч.1, 3 ст.70 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_1 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Підстав для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_1 суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, - позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців;

- за ч.4 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 остаточно призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_1 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 04.05.2022 року.

Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_1 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 04.05.2022 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_2 ,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 33 685 гривень матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1132 гривні 62 копійки процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

- куртку синього кольору із полосами білого кольору на рукавах, розмір - М, кепку чорного кольору, із матеріалу типу шкіра (постанова від 04.05.2022 року ) повернути ОСОБА_1 ;

- грошові кошти в загальній сумі 4000 грн (2 купюри по 1000 грн, серії - АГ3360583, АБ6147112; 4 купюри по 500 грн, серії - АС6851040, ХИ4807905, БВ3511752, ЗБ9502100) (постанова від 04.05.2022 року) - повернути ОСОБА_1 ;

- ноутбук марки «НР» моделі «15-е089sr» придбаний у 2011 році за грошові кошти у розмірі 6000 грн, у справному стані без зйомного блоку живлення та зарядним пристроєм до нього; ноутбук марки «Sonу» моделі «РСС-9Р6» придбаний у 2005 році за грошові коти у розмірі 1500 грн, у справному стані із зарядним пристроєм до нього; пульт до телевізора марки «Samsung» придбаний у 2022 року за грошові кошти 1500 грн, у справному стані, які були надані потерпілим (постанова від 23.05.2022 року ) повернути власнику ОСОБА_2 ;

- відео диск із записами із відеокамер (постанова від 04.05.2022 року) зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Іванна КОВАЛЮК