ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/507/22 Номер провадження 11-сс/814/704/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 червня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2022 року за №0000159, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокурори ОСОБА_9 , про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Гребінка Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимому,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, а саме до 06 серпня 2022 року.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

не залишати місце фактичного відбування цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 ;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

не відлучатися з м.Гребінка Лубенського р-ну Полтавської обл. без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 червня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 серпня 2022 року.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував: наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення; неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам і забезпечити належну процесуальну ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, не проживає за місцем реєстрації, притягувався до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Водночас прокурор зазначає, що слідчий суддя не перевірив кому належить житло, яке підозрюваному забороняється залишати згідно із застосованим останньому запобіжним заходом, а вказаний у оскаржуваній ухвалі будинок не належить ОСОБА_8 чи його родичам.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача; міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, поряд з цим підтвердив те, що ОСОБА_8 не порушує умов застосованого йому запобіжного заходу та повідомив орган досудового розслідування про зміну свого місця проживання, думку підозрюваного та захисника про заперечення щодо апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.ч. 1,2,4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

Якщо ж при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП №1 Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 червня 2022 року за №0000159 (а.п. 4).

Досудовим розслідуванням установлено, що 04 червня 2022 року о 16 годині 22 хвилині ОСОБА_8 за допомогою мобільного телефона «Philips» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 здійснив на лінію екстренного виклику служби «102» завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху критично важливого об`єкта інфраструктури, що загрожує загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками.

05 червня 2022 року слідчим ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_9 , повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України (а.п. 19).

06 червня 2022 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , мотивуючи наявністю: обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, ризиків, визначених у п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів (а.п. 1-3).

06 червня 2022 року слідчий суддя застосував підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (а.п. 35-37).

Із необхідністю застосування визначеного слідчим суддею запобіжного заходу ОСОБА_8 погоджується і колегія суддів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України, ніким з учасників провадження не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У свою чергу, колегія суддів також погоджується з аргументами апелянта про існування ризиків, визначених у п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають підстави вважати про наявність певного ступеню ймовірності того, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на його попереднє притягнення до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, на що слушно звертає увагу прокурор (а.п. 30).

Розглядаючи ж клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, особу ОСОБА_8 , який у силу ст.89 КК України не судимий, з 2014 по теперішній час до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п. 23), є інвалідом 3 групи внаслідок перенесених травм у ДТП і має пенсійне посвідчення (а.п. 21), місце проживання з матір`ю, міцні соціальні зв`язки, за даними характеристики Гребінківської міської ради скарг на нього від жителів громади не надходило (а.п. 24).

Разом з цим під час розгляду клопотання та апеляційної скарги слідчий, прокурор не довели обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам.

Так, кримінальним процесуальним законом установлено презумпцію застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо не доведено, що він не є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид запобіжного заходу є недостатнім покладається на сторону обвинувачення. При цьому законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Окрім загальної та особливої складових підстави для застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен також ураховувати обставини, зазначені в ст.178 КПК України, й оцінити їх у сукупності. До того ж, перелік таких обставин не є вичерпним.

Колегія суддів, окрім врахованого слідчим суддею, також ураховує те, що ОСОБА_8 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 25-26), має неповнолітню дитину, не залишав місце події до приїзду поліції, не порушує та виконує умови застосованого йому запобіжного заходу, а також, змінюючи місце проживання, повідомив про це орган досудового розслідування, що підтверджено прокурором у суді апеляційної інстанції. Підозрюваний також самостійно, за першою вимогою апеляційного суду у визначений час з`явився у судове засідання для участі в розгляді апеляційної скарги сторони обвинувачення, в якій порушувалося питання про погіршення його становища шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, й апелянтом не обґрунтовано, чому за таких обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу в умовах цілодобового контролю за поведінкою ОСОБА_8 не лише шляхом застосування останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи наведене вище, на думку колегії суддів, слідчий суддя, як наслідок, дійшов правильного висновку про те, що підозрюваному належить застосувати запобіжний захід, пов`язаний з цілодобовою ізоляцією ОСОБА_8 в житлі, з покладенням відповідних обов`язків, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту узгоджуватиметься з метою його застосування та буде достатнім стримуючим засобом, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, при цьому відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Доводи ж прокурора про те, що слідчий суддя при постановленні оскаржуваного рішення не з`ясував кому належить житло, яке ОСОБА_8 забороняється залишати, є безпідставними. Так, у судовому засіданні першої інстанції слідчий підтвердив, що працівниками поліції було перевірено факт проживання на час розгляду клопотання ОСОБА_8 разом з матір`ю в належному їй житлі по АДРЕСА_1 . Це житло за вказаною адресою й було зазначено слідчий суддею в ухвалі як таке, що заборонено цілодобово залишати підозрюваному у зв`язку із застосованим йому запобіжним заходом. При цьому ДОП СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області взято на облік ОСОБА_8 для здійснення в подальшому контролю за ним, що підтверджується повідомленням від 10 червня 2022 року (а.п. 42).

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких ставиться питання про неправильність обраного підозрюваному запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4