Справа № 204/9040/22
Провадження № 1-кс/204/2050/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вищетарасівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2022 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000134 від 22.07.2022, за фактом того, що на території Дніпропетровської області група осіб у співпраці з представниками спецслужб РФ вчиняє діяння на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, шляхом збору розвідувальної інформації про об`єкти інфраструктури, дані про дислокацію та передислокацію ЗС України і територіальної оборони України, коригування вогню ворога та надання іншої допомоги представникам іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України. Так, в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено наступне. 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 відповідно. Досудовим розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , за невстановлених обставин та у невстановленому місці у месенджері «Telegram» зареєстрував свій обліковий запис під нікнеймом « ОСОБА_7 » з номеру телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 . У невстановлений досудовим розслідування час, однак після початку ведення широкомасштабної війни Російської Федерації проти України, а саме після 24.02.2022, у громадянина України ОСОБА_5 , який є проросійськи налаштованим, виник злочинний умисел на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, шляхом надання допомоги іноземній державі Російської Федерації та її представникам у проведенні підривної діяльності проти власної держави, у вигляді надання інформації, що має оборонне значення для країни. Так, ОСОБА_5 , на виконання свого злочинного умислу направленого на надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, під час дії в Україні воєнного стану, з використанням свого облікового запису «Р…к» з номером телефону НОМЕР_1 у месенджері «Telegram» встановив, у невстановлений період часу, зв`язок з обліковим записом « ОСОБА_8 » з номером телефону російського оператора зв`язку НОМЕР_2 , який використовує громадянин Російської Федерації - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий є співробітником ФСБ Російської Федерації. Надалі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел направлений на надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме передачі даних про місця дислокації та пересування підрозділів та військової техніки Збройних Сил України та інших військових формувань, їх вогневі позиції на території АДРЕСА_1 та на прилеглих до вказаного населеного пункту територіях, для подальшого успішного проведення збройної агресії військовослужбовцями Російської Федерації проти України, нанесення ракетних, артилерійських та авіаційних ударів, діючи в умовах воєнного стану, з використанням свого облікового запису «Р…к» у месенджері «Telegram» о 14 год. 28 хв. 03.10.2022 надіслав особі під нікнеймом « ОСОБА_8 », який використовує представник іноземної держави Російської Федерації ОСОБА_9 , повідомлення щодо місця дислокації військової техніки ЗСУ т.зв. « НОМЕР_3 », яка є легкою буксируваною гаубицею НОМЕР_4 та надіслав два зображення карти з координатами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , розташування вказаної техніки, які виконані з використанням програми «google maps». Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати вищевказаний умисел, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, о 15 год. 17 хв. 07.10.2022 з використанням свого облікового запису під нікнеймом « ОСОБА_7 » надіслав у месенджері «Telegram» особі під нікнеймом « ОСОБА_8 », що використовує представник іноземної держави Російської Федерації ОСОБА_9 , повідомлення щодо розташування підрозділів ЗСУ та військової техніки, а саме танків та БМП (бойова машина піхоти), радіолокаційної техніки, та повідомив, що в районі «рыбхоза» бачив особисто, як військовослужбовці ЗСУ запускали БПЛА (безпілотний летальний апарат) на тимчасово окуповану підрозділами Збройних Сил Російської Федерації територію України. До вказаного повідомлення в той же час, ОСОБА_5 надіслав зображення карти з координатами НОМЕР_9 , НОМЕР_10 розташування вищевказаних підрозділів та військової техніки ЗСУ, яке виконане з використанням програми « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати вищевказаний умисел, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, о 17 год. 43 хв. 07.10.2022 з використанням свого облікового запису під нікнеймом «Р…к» надіслав у месенджері «Telegram» особі під нікнеймом « ОСОБА_8 », що використовує представник іноземної держави Російської Федерації ОСОБА_9 , повідомлення що здійснюється обстріл м. Енергодара Запорізької області та до вказаного повідомлення надіслав зображення з координатами НОМЕР_11 , НОМЕР_12 місця здійснення обстрілу вказаного міста, яке виконане з використанням програми « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати вищевказаний умисел, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного стану, о 00 год. 44 хв. 11.10.2022 з використанням свого облікового запису під нікнеймом «Р…к» надіслав у месенджері «Telegram» особі під нікнеймом « ОСОБА_8 » що використовує представник іноземної держави Російської Федерації ОСОБА_9 , повідомлення з вимогою терміново завдати удару по позиціям ЗСУ, оскільки звідти ведеться гарматний вогонь, та на підтвердження вищевказаного до зазначеного повідомлення ОСОБА_5 о 00 год. 45 хв. 11.10.2022 у вказаному месенджері надіслав особі під нікнеймом « ОСОБА_8 » зображення, яке виконане з використанням програми « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якому зафіксовані координати НОМЕР_13 , 34.900237 місця розташування відповідних позицій ЗСУ з якої ведеться гарматний вогонь. Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, шляхом надання іноземній державі та її представнику допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 2 ст. 111 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується: протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.10.2022; протоколом обшуку від 26.10.2022; та іншими матеріалами кримінального провадження. Відповідно до ч. 6 ст. 176, ст.183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, вчиненого під час дії воєнного стану в Україні. Таким чином, сторона обвинувачення, повідомивши ОСОБА_5 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчинення інкримінованого або вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний, одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України. А саме, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбаченого п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому ОСОБА_5 підозрюється. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_5 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України, на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Так, підозрюваний ОСОБА_5 проживає в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться біля річки Дніпро, інший берег якої розташований в районі міста Енергодар, що є тимчасово окупованою територією України ЗС РФ, у зв`язку з чим є ризик того, що підозрюваний може виїхати на тимчасово окуповану територію України, шляхом перетину відповідної річки. Крім того, інкримінований ОСОБА_5 злочин, вчинений останнім під час дії воєнного стану в Україні на користь держави-агресора Російської Федерації. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється, обґрунтовується фактом того, що ОСОБА_5 має стійкі ідеологічні погляди та на теперішній час Збройні Сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що він, знаходячись на свободі, може надавати сприяння в ведення агресивної війни проти України, шляхом надання представникам збройних сил та спецслужб Російської Федерації координат розташування підрозділів та техніки ЗС України, а також продовжити надавати представнику держави агресору Російської Федерації, допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. У зв`язку з викладеним, до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та суворість покарання, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховуючи, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання, просила його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, зазначивши що жоден більш з м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати йому домашній арешт, оскільки він розкаюється у вчиненому, та хотів лише відвести обстріли села.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного, заперечувала проти задоволення клопотання, просила відмовити у його задоволенні у зв`язку з недоведеністю ризиків та необгрунтуванням прокурором, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також продовжити вчиняти дане кримінальне правопорушення. У судовому засіданні наявність всіх зазначених ризиків була повністю підтверджена.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.
У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, наявність стійких сімейних зв`язків, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 грудня 2022 року, без визначення застави.
Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1