У Х В А Л А
04 лютого 2022 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000024, внесеному 31.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и в :
Прокурор Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. В обґрунтування вказаного клопотання, прокурор послався на те, що слідством встановлено, що 30.01.2022 приблизно о 21 год. 30 хв. громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля автомобіля марки «HONDA» моделі «CIVIC» з номерними знаками НОМЕР_1 , що стояв на узбіччі дороги між заїздом та виїздом з паркувального майданчику № Р1 терміналу «D» ДП «МА «Бориспіль» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, під час перевірки документів працівниками БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДНП, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права на керування транспортними засобами, надав останнім посвідчення водія Ісламської Республіки Пакистан № НОМЕР_2 на власні анкетні дані, що містить ознаки підробки.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речового доказу та враховуючи, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, прокурор просить накласти арешт на вилучений під час огляду місця посвідчення водія Ісламської Республіки Пакистан № НОМЕР_2 на анкетні дані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання прокурор та особа в якої було вилучено майно у судове засідання не з`явилися.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що на підставі протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.01.2022 року посвідчення водія Ісламської Республіки Пакистан № НОМЕР_2 на анкетні дані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено, оскільки воно містить відомості, що можуть бути використані як доказ. Постановою дізнавача від 31.01.2022 року зазначене майно визнано речовим доказам.
Отже, зазначене вище майно в повній мірі відповідає ознакам, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власниками майна не надано та слідчим суддею не встановлено. Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу та враховуючи, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Керуючись ст.100, 170-173 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на посвідчення водія Ісламської Республіки Пакистан № НОМЕР_2 на анкетні дані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене у ході огляду місця події у громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1