Справа № 639/1228/22
Провадження № 1-і/639/5/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках об`єднаних кримінальних проваджень № 0000017 від 09.01.2017 року, № 0000764 від 29.02.2016 року, №0000127 від 21.02.2018 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді у колегії суддів Жовтневого районного суду м. Харкова (головуючий суддя ОСОБА_6 ) перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України.
06 травня 2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження відносно обвинуваченого дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що було обрано відносно останнього, яке відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06.05.2022 розподілено в провадження судді ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання та просив продовжити відносно ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з огляду на те, що стороною обвинувачення не доведено реальне існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та ОСОБА_4 за своїм станом здоров`я потребує негайного лікування поза межами слідчого ізолятору.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, зазначив, що він не вчиняв кримінальні правопорушення, які йому інкримінуються, кримінальне провадження повністю сфабриковане та він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судовим розглядом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.03.2022 року продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.1 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, КК України, один з яких є є особливо тяжкими та санкція відповідної частини та статті Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжкого злочину, за найтяжчий з яких передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, він не працює, не одружений, не має утриманців, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, при цьому, має високий рівень матеріального забезпечення, тобто його майновий стан є більш ніж достатнім для перешкодного проживання як за кордоном, так і в межах України без працевлаштування та будь-яких зобов`язань, у зв`язку з чим без застосування запобіжного заходу до нього, ОСОБА_4 , може покинути територію Харківської області та переховуватись від суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус обвинуваченого та залишаючись на свободі, останньому буде відомо місце мешкання потерпілої та важливих свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілу та свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів.

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується конкретним характером та обставинами правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , їх множинність, даними про особу обвинуваченого, який будучи притягненим до кримінальної відповідальності та стосовно якого Жовтневим районним судом м. Харкова розглядаються обвинувальні акти за обвинуваченням його у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, про що йому 17.03.2021 повідомлено про підозру, при цьому події нового кримінального правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_4 відбулись у листопаді 2019 року, тобто після повідомлення про підозри та висунення обвинувачення останньому за трьома обвинувальними актами, що вже розглядались судом по суті, що у сукупності вказує на підвищену суспільну небезпеку його особи, системність протиправної та антисоціальної поведінки.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не має тяжких хвороб та захворювань, зокрема стороною захисту не надано будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах ізоляції, інших даних щодо стану здоров`я (наявності тяжких захворювань та інших протипоказань) в ході здійснення досудового розслідування та судового розгляду не добуто, що свідчить про можливість тримання обвинуваченого у місцях позбавлення волі; 3) даних про особу обвинуваченого, який не має соціальних зв`язків, відсутнє постійне місця роботи або навчання, має високий рівень матеріального забезпечення, що свідчить про те, що обвинувачений в будь-який момент може покинути фактичне місце проживання з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Обставин про зменшення або відсутність вказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані при обранні запобіжного заходу, судом на теперішній час не встановлено.

Стороною захисту не доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшились або відпали.

За таких обставин інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, переховування від суду.

Доводи ОСОБА_4 стосовно його невинуватості та фальсифікації кримінального провадження підлягають оцінці шляхом аналізу усіх зібраних у кримінальному провадженні доказів в їх сукупності під час судового розгляду справи по суті відповідним складом суду.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 05 липня 2022 року.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає обвинуваченому Слухаєвському заставу, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, який поєднаний із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 372, 376, 392, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 05 липня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Копію цієї ухвали направити для відома до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в частині продовження строку дії запобіжного заходу в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1