ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1859/22 Номер провадження 11-кп/814/1751/22Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого Захожая О.І.

суддів Корсун О.М., Харлан Н.М.

з участю:

секретаря судового засідання Греся А.О.

прокурора Михайленко Н.М.

представник установи Білочай М.С.,

захисника Ринжакова М.М.

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Палія Р.П. на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21.06.2022 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Джугастрове Іванівського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою звільнено засудженого ОСОБА_1 , умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Одеси від 21.07.2020, на невідбутий строк 01 рік 1 місяць 29 днів позбавлення волі.

Ухвалюючи дане рішення, місцевий суд зазначив, що засуджений має лише одне стягнення у виді попередження від 06.08.2020, тобто з часу стягнення минуло 1 рік та 10 місяців після чого стягнень не мав, а має 4 заохочення у виді подяк починаючи з 08.11.2021, також засуджений залучений до праці, взяв до уваги поведінку засудженого при вчиненні необережного злочину який відразу доставив потерпілу до лікарні, цивільні позови не заявлялись, виконавчі документи до установи не надходили.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду відносно ОСОБА_1 скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання про його умовно-дострокового звільнення.

Необхідність ухвалення даного рішення прокурор мотивує тим, що, ураховуючи тяжкість вчиненого злочину, факту притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності під час перебування під вартою, та наявності заохочень, отриманих ним за 6 місяців до настання пільги, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність застосування до засудженого пільги у виді умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, заслухавши представника колонії ОСОБА_2 , який повідомив, що на момент апеляційного розгляду ОСОБА_1 отримав ще одне заохочення, перевіривши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_1 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Так ОСОБА_1 засуджений вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

З 20.02.2020 ОСОБА_1 перебував в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», характеризувався негативно. Порушував режим утримання, за що мав одне стягнення, заохочень не мав. На даний час стягнення погашено.

З 20.08.2020 засуджений перебував в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 01.06.2021 ОСОБА_1 відбуває покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№29). За час відбування покарання в установі характеризується позитивно. Адміністрацією установи заохочувався п`ять разів за виконання покладених обов`язків та додержання, правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Стягнень не має. Був працевлаштований робітником контрагентського об`єкта. На даний час працевлаштований робітником господарчої обслуги. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно.

Станом на день апеляційного розгляду невідбутий Пікарем строк покарання становить менше 11 місяців.

Щодо доводів прокурора про те, що ОСОБА_1 засуджено за злочин, внаслідок якого загинула малолітня дитина, колегія суддів зазначає, що згідно наявного у матеріалах особової справи вироку суду, засуджений, одразу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, повіз потерпілу до лікарні, тобто, навіть ще не набувши статусу підозрюваного та не зазнавши негативних наслідків кримінального переслідування вчиняв активні дії, направлені на усунення негативних наслідків скоєного ним діяння, що характеризує його як сумлінного громадянина, здатного швидко та правильно оцінювати свою негативну поведінку та вживати всіх можливих заходів для її виправлення.

З огляду на викладене, ухвала районного суду є законною та вмотивованою, а тому апеляційні вимоги прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Палія Р.П. залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21.06.2022 відносно ОСОБА_1 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Захожай О.І. Корсун О.М. Харлан Н.М.