Чортківський районний суд Тернопільської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Справа № 608/999/22

Номер провадження1-кс/608/359/2022

Слідчий суддя Чортківського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

старшого слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чортків клопотання старшого слідчого СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Нижбірок Гусятинського району, жителя АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання,--

ВСТАНОВИВ :

Старший слідчий СВ Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000168 від 29 червня 2022 року.

В цьому клопотанні старший слідчий вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28 червня 2022 року біля 22.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік автомобіля марки ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 та знаходиться по АДРЕСА_2 , під час цього у нього раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення із даного автомобіля акумуляторної батареї.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він не буде помічений сторонніми особами, з корисливих мотивів, діючи умисно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №221 2- ІХ від 21.04.2022, таємно викрав із вищевказаного автомобіля акумуляторну батарею марки «Viking» 74 Ah вартістю 800 гривень.

В результаті своїх злочинних протиправних дій ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 800 гривень.
Встановлено, що вказане кримінальне правопорушення вчинив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старий Нижбірок Гусятинського району, житель АДРЕСА_3 , якому 29.06.2022 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , в якому останній повністю визнає свою вину у вчиненні крадіжки, протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 .

В ході розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, у зв`язку із чим у нього відсутні вагомі перешкоди для того, щоб змінити своє місце проживання і виїхати за межі Чортківського району. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Ось чому дуже великою є імовірність того, що ОСОБА_5 може бути призначена міра кримінального покарання пов`язана із позбавленням волі, а тому спокуса ухилитися від слідства та суду у нього є великою і, як вказано вище, немає вагомих перешкод для того, щоб піддатися згаданій спокусі, а це є ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме крадіжці акумуляторної батареї в умовах воєнного стану. Враховуючи, що підозрюваний офіційно ніде не працює, відтак може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а це є ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із наявністю обґрунтованої підозри у скоєнні злочину та встановлених достатніми доказами ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є підстави обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід.

З метою запобігти даним ризикам, виникає необхідність обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з метою забезпечення покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків передбачених:

- п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

- п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України - не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- п. 3 ч. 5 ст.194 КПК України - повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та старший слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримують, просять його задовольнити з мотивів, наведених в клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечують щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що 28 червня 2022 року біля 22-ї години підозрюваний ОСОБА_5 зняв з автомобіля ОСОБА_7 акумулятор, але не з метою його викрадення, а щоб не дати можливість останньому керувати транспортним засобом, так як на той час він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Вважають, що підозра ОСОБА_5 в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є необгрунтованою, в зв`язку з цим просять в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписом ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя зазначає, що кримінальне провадження знаходиться на стадії досудового розслідування, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини.

Разом з тим, щодо обґрунтованої підозри слід зазначити, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В даному кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Описана в клопотанні про застосування запобіжного заходу фабула у сукупності з наданими стороною обвинувачення обґрунтуваннями дає суду можливість дійти висновку про наявність в діях обвинуваченого ознак вказаного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя бере до уваги той факт, що в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру, отже воно здійснюється за підозрою конкретної особи. Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отримані в ході судового засідання відомості є достатньо переконливими в тому, що кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а обвинувачений до нього причетний, отже на даному етапі підозра є обґрунтованою.

Разом з тим, на даному етапі слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які суд повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

В ході судового розгляду клопотання слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, аналізуючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Обов`язковою умовою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, крім наявності обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків. Доведеність цих складових покладається на сторону обвинувачення.

Згідно ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, в сфері кримінального судочинства ризиком розуміється конкретний прояв протидії кримінальному провадженню, що дає підстави застосувати до підозрюваного певний запобіжний захід.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя зазначає таке.

В обґрунтування клопотання та застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання старший слідчий зазначив, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ніде не працює.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчий суддя вважає, що виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, є надто стислим та загальним, як для обґрунтування існування подібних обставин, та не розкриває зв`язок між ними та ризиками.

Більш того, слідчим суддею встановлено, що клопотання слідчого не містить посилання на матеріали, що підтверджують наявність ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно, а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі "Бекчієв проти Молдови" (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, п. п. 56 та 59).

Отже, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, а також те, що підозрюваний не працює, не є самостійними і достатніми підставами для встановлення ризиків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 вищезазначеного Кодексу слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Так, в ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Таким чином, судом встановлено лише одну обставину, що передбачена пунктом першим ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України. Обставини, які передбачені п. п. 2 та 3 зазначеної статті під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження, оскільки відсутні докази обставин, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, слід зазначити, що в порушення вимог п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу ці обставини також не зазначені, а саме:

відсутній виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

відсутнє обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу.

Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, то з цих мотивів і відсутні підстави для покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінально-процесуального кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 194 Кримінально-процесуального кодексу України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведене обставини, передбачені п. 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 194, 196, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

В задоволенні клопотання в частині обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється в вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 5 липня 2022 року о 17-й годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1