У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2223/22

№ 1-і/183/70/22

26 липня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у судовому засіданні в режимі відеоконференціїклопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000204, відносно:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області, громадянина України, холостого, маючого середню освіту, судимого, прож. АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. ст. 186 КК України
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5

встановив :

прокурор Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням,в якому просить продовжити строк запобіжного ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.31 травня 2022 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 28 липня 2022 року.

Прокурор вважає, що є достатньо підстав вважати обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст. 186 КК України обґрунтованим, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Необхідність у продовженні строку тримання під ОСОБА_8 , пов`язана з тим, що встановлені під час досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливості переховуватись від органів досудового слідства, та незаконного впливу на свідків та потерпілого,вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшилися та продовжують існувати, про що відповідно положень ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченогоч.3 ст. 186 КК України.Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ,у разі визнання його винуватим передбачаєпокарання у виді позбавлення волі,та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, що може спонукати його до переховування від суду;

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на положення ст. 177, 178, 183 КПК України вказував на наявність права на звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу та на наявність підстав для задоволення клопотання. Також, враховуючи ОСОБА_10 , вважає неможливим застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою та продовжити строк запобіжного заходу. Також вказав, що у Балаклійському суді є кримінальне провадження, але закінчити справу не змогли, про рух справи йому не відомо. РанішеОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу до 28 липня 2022 року. ОСОБА_4 є судимою особою, не має міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що з 07.07.2021 року перебуває під варто, вину визнає, буде перебувати вдома, виконувати свої обов`язки, з`являтися до суду. Раніше судові засідання були у січні - лютому 2022 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , пояснив, що заперечує проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню допитані свідки, була перерва в судовому засідання для зміни обвинувачення. 31 січня 2022 року було проведено судове засідання в Балаклійському районному суді, вручено нове обвинувачення, сам обвинувачений сприяв слідству. Крім того прокурор не надав суду матеріали справи. Просить застосуватиОСОБА_4 домашній арешт в нічний час.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим в частині продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

Судом встановлено, що у провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду 18.03.2022 № 11/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, на підставі ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ, відБалаклійського районного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області продовжено раніше обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28 липня 2022 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що вказані у клопотанні прокурора ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, продовжують існувати. Про його наявність та продовження існування свідчить те, що відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк. Отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, ч. 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на те, що з урахуванням стадії кримінального провадження, обвинуваченому відомі повні анкетні дані та місце проживання свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих не зменшився та продовжує існувати.

Суд вважає, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним, продовжує існувати. Про його наявність та продовження існування свідчить те, що відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, матиме реальну можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, суд вважає встановленими та доведеними стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурору про продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, суд керується, окрім вимог кримінально-процесуального законодавства, практикою ЄСПЛ.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від органу досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, у якому ОСОБА_11 , у сукупності з іншими обставинами.

Суд враховує, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання.

Суд встановив, що прокурором у судовому засіданні не доведено те, що неможливо запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам, шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із повною ізоляцією підозрюваного від суспільства.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений у даному кримінальному провадженні перебуває під вартою більше року,а саме з 07 липня 2021року.Кримінальне провадження яке розглядається Балаклійським районним судом Харківської області до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передано.

Наказом Мінінтеграції «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні, блокуванні» від 22.06.2022 року № 132 затверджено оновлений перелік вищевказаних територій, до яких віднесено Балаклійську міську територіальну громаду Харківської області.

У зв`язку з тим, що матеріали кримінального провадження перебувають у Балаклійському районному суді Харківської області, на території Балаклійського району Харківської області ведуться активні бойові дії, суд приходить до висновку, що право ОСОБА_4 на справедливий відкритий розгляд впродовж розумного строку, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з об`єктивних причин істотно обмежено.

Судом встановлено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та встановлено наявність ризику передбаченого п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом при обранні та продовженні запобіжного ОСОБА_12 .

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України : якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятоюташостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд вважає, що прокурор не довів недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 судом встановлено, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відсутнє кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 і точних відомостей про його знаходження суд не має, то і встановити строк судового засідання або винесення вироку по справі не можливо, а значить певний і тривалий час ОСОБА_4 перебуваючи під вартою буде позбавлений свого права на швидкий, в межах розумного строку, та повний розгляд справи, що в своє чергу тягне порушення його права, як обвинуваченого.

Також суд вважає, що прокурор, у своїх обґрунтуваннях,щодо законності розгляду клопотання без судової справи, хибно посилається на лист Верховного Суду від 03.03.2022 р. «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» за №1/0/2-22, де зазначено, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження. Вказаний лист роз`яснює особливості проведення досудового розслідування і не містить роз`яснення порядку продовження запобіжного заходу тримання під вартою під час вже розпочатого судового розгляду, коли справа перебуває у суді. Пункт 9 листа стосується роз`яснень щодо порядку розгляду клопотань органів досудового розслідування. В даному випадку суд розглядає клопотання прокурора про продовження вже обраного запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, яке перебуває у провадженні Балаклійського районного суду Харківської області і у зв`язку зі зміною Головою Верховного Суду підсудності судових справ,до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області не передавалося і не надходило.

На питання суду про те, які заходи вживались стороною обвинувачення з метою забезпечення розумних строків його розгляду, у даному кримінальному провадженні, зокрема протягом останніх двох місяців тримання обвинуваченого під вартою, прокурор висловив сподівання на завершення бойових дій на тимчасово окуповані території.

Як встановлено у ч.4,5 ст.28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Відтак, тримання під вартою обвинуваченого, кримінальне провадження стосовно якого з об`єктивних причин не розглядається упродовж розумного строку, суд вважає не виправданим та таким, що порушує ст.5 та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведені обставини та норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам можливо шляхом обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Підстави для застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, у вигляді домашнього арешту чи застави відсутні, оскільки обвинувачений про можливість внесення застави не повідомляв.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 183, 331, 372, 376 КПК України, суд,

постановив:

в задоволенні клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши строком до 22 вересня 2022 р. залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20-00 год. до 07-00 год.

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до суду за першою вимогою та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали направити для виконання прокурору Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області та начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1