ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2206/22 Справа № 310/2068/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 121 КК України,
за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,
в реживі відеоконференції:
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області 21.06.2022 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком по 19.08.2022 включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, його соціальні зв"язки, а також те, що ОСОБА_5 в період застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вчинив новий злочин, та необхідність допиту свідків у провадженні, дійшов висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, та інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть їм запобігти, тому продовжив застосування цього запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід на більш м"який, не пов"язаний із триманням під вартою.
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги, обвинувачений посилається на незаконність і необґрунтованість судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам провадження. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції допустив грубе порушення норм діючого законодавства, оскільки розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою без його та адвокатів участі. Більш того, обвинувачений вказує на те, що йому не вручалось зазначене клопотання та рішення апеляційного суду, за результатами розгляду його скарги, яка подавалася ним раніше, чим було порушено право на захист, однак суд ці обставини залишив поза увагою та прийняв рішення, яке не ґрунтується на вимогах закону. Разом з тим, апелянт зазначає, що обвинувальний акт, є сфальсифікованим та справа слухається судом вже протягом 5 років, що є порушенням розумних строків розгляду провадження щодо нього. При цьому, обвинувачений звертає увагу, що він тяжко хворіє, що перешкоджає йому знаходитися під вартою та потребує лікування, проте незважаючи на ці обставини, суд першої інстанції необгрунтовано не знайшов підстав для обрання йому більш м"якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 було обрано у цьому провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався в установленому законом порядку.
21.06.2022 Томаківським районним судом Дніпропетровської області було розглянуто клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному проваджені за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 121 КК України, за наслідками чого було постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
При цьому, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції також врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, його соціальні зв"язки, а також те, що ОСОБА_5 в період застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вчинив новий злочин, а також необхідність в дослідженні обставин у провадженні, допиті свідків, й що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою і відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.
Апеляційний суд погоджується з тим, що заявлені прокурором ризики є доведеними та підтверджуються наявними у провадженні доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Доводи скарги апелянта про те, що пред`явлений йому обвинувальний акт, є сфальсифікованим, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки на цьому етапі провадження суд не вирішує ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Посилання обвинуваченого на те, що він тяжко хворіє, що перешкодає йому перебувати під вартою, є необґрунтованими, оскільки матеріали провадження не містять будь-яких медичних документів на підтвердження цих обставин, й стороною захисту суду апеляційної інстанції таких надано не було.
Що стосується доводів скарги обвинуваченого про розгляд клопотання прокурора у суді першої інстанції без його та адвокатів участі, чим було порушено право на захист апелянта, то вони є неспроможними з огляду на таке.
Відповідно до роз`яснення Верховного Суду від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», враховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 знаходиться в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, у місцевого суду не було можливості його етапувати до зали судового засідання.

При цьому, згідно з ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області 16 червня 2022 року ОСОБА_5 було призначено захисника на окрему процесуальну дію, позиція та вимоги якого, під час розгляду клопотання, не суперечили доводам апеляційній скарзі обвинуваченого.
З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, відповідно до яких, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, обґрунтовано розглянув клопотання прокурора без участі обвинуваченого.
При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області 21 червня 2022 року щодо ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4