ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/867/22 Номер провадження 11-сс/814/394/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчук від 22 квітня 2022 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2022 року за №0000185, задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , і застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, а саме до 19 червня 2022 року, підозрюваному
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Кременчук Полтавської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , судимому
29 березня 2021 року Автозаводським районним судом м. Кременчук за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, обставини й тяжкість наведеного кримінального правопорушення, покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим у його вчиненні, особу підозрюваного та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Урахувавши положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про застосування ОСОБА_8 зазначеного вище запобіжного заходу без визначення розміру застави в даному кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчук від 22 квітня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що:

підозрюваний не може та не має наміру негативно впливати на проведення досудового розслідування;

прокурором не доведено неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , який визнає винуватість у інкримінованому йому злочині, має міцні соціальні зв`язки, а його члени родини зобов`язались гарантувати цілодобове перебування підозрюваного в житлі, наявність якого підтверджено долученими стороною захисту документами.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача; думку підозрюваного та його захисника про задоволення апеляційної скарги з підстав у ній наведених; міркування прокурора, який просив залишити без задоволення скаргу, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Відділенням поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2022 року за №0000185 (а.п. 6).
Досудовим розслідуванням установлено, що 21 квітня 2022 року приблизно о 21 годині 10 хвилин по АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану вчинили на ОСОБА_11 напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я останнього, в ході якого ОСОБА_12 погрожував пістолетом «ТТ», і заволоділи належним ОСОБА_11 мобільним телефоном «iPhone 7 32Gb Black».
12 квітня 2022 року слідчим ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України (а.п. 32).

Цього ж дня слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчук з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ризиків, визначених у п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя, задовольняючи наведене клопотання, застосував ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , що є особливо тяжким злочином, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у його вчиненні до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, особу ОСОБА_8 , який судимий, при цьому підозрюється у вчиненні злочину в період іспитового строку, не працює, не одружений, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Як видно з матеріалів справи, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ніким з учасників провадження не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Не оспорюється в апеляційній скарзі й сама необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному.

Разом з цим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності у даному кримінальному провадженні встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені слідчим, прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту, як просить апелянт.

Усупереч доводам захисника, встановлені під час розгляду клопотання й апеляційної скарги обставини, не дають підстав уважати, що ОСОБА_8 має такі соціальні зв`язки, які би могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Колегія суддів ураховує наявність житла, в якому підозрюваний може проживати з батьком і бабусею (а.п. 36, 37), однак це не спростовує висновок слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

Ураховуючи встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, конкретні обставини злочину, в учиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , що становить високу суспільну небезпеку, наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, на думку колегії суддів, слідчий суддя з огляду на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні оскаржуваної ухвали правильно не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 .
Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування судового рішення слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчук від 22 квітня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4