Справа № 521/2093/22
Пр-ня по справі № 1кп/521/1042/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
24 червня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальні провадження № 0001194 від 07.09.2021 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одесі, громадянина України, розлученого, який має середньо спеціальну освіту, не працюючого, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)26.02.2021 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.
Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3

інші учасники кримінального провадження: потерпілий ОСОБА_5 ; представник потерпілого адвокат ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1. ОСОБА_3 , 25 серпня 2021 року приблизно о 03 годині 10 хвилин, перебуваючи за адресою м. Одеси, вул. Варненська, 16/1, помітив транспортний засіб автомобіль марки «Chevrolet-Aveo» д.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2004 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 . У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, ОСОБА_3 , близько о 03 годині 10 хвилин 25.08.2021 року, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, не маючи законних підстав та відповідних документів на право керування, поза волею власника, підійшов до автомобіля марки «Chevrolet-Aveo» д.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору та шляхом підбору ключа до автомобіля, відчинив передні ліві водійські двері і потрапив до салону автомобіля. В подальшому запустив двигун автомобіля вказаним ключем та заволодів вказаним транспортним засобом, уїхавши на ньому в напрямку вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі.

Своїми умисними діями, у вигляді заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 74 374 гривні 31 копійка (вартість автомобіля).

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК, за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю і показав, що знаходячись у своїх знайомих він дізнався про знахідку у вигляді сумки в якій знаходились технічний паспорт на автомобіль «Chevrolet-Aveo» д.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору та ключи від запалення. Він випросив у знайомого вказані речі. Через два тижня він випадково на вул. Варненській, 16/1, біля магазину «Копійка» побачив вказаний автомобіль і вирішив його викрасти. Для чого, в один з літніх днів, у ночі, о 03.00 годині, він підійшов до вказаного автомобіля і за допомогою наявного ключа відкрив водійські дверцята та сівши до салону запустив двигун і уїхав з парковки в напрямку свого будинку. Машину заховав у свого сусіда на подвір`ї, при цьому сусід про викрадення транспортного засобу не знав. Поки автомобіль знаходився у подвір`ї він особисто зняв чотири диска з гумою, акумулятор, магнітолу. Все продав. В подальшому його спіймали співробітники поліції. Автомобіль був вилучений з подвір`я і повернутий потерпілому.

Обвинувачений показав, що повністю визнає свою вину у незаконному заволодінні транспортним засобом. Метою такого заволодіння була користь, бажання реалізувати автомобіль та отримати грошові кошти. Обвинувачений також повністю визнав всі цивільно-правові вимоги потерпілого. Бажає відшкодувати завдану шкоду. Просить вибачення у потерпілого, обіцяє нових злочинів не вчиняти.

2.2.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та потерпілим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.
4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у віці 40 років. Народився і виріс в сім`ї з обома батьками. Має середньо-спеціальну освіту, за спеціальністю водій тролейбусу. Станом на день ухвалення вироку не працює, оскільки його після початку війни з московською державою було скорочено. Зі слів з дружиною розлучився у минулому році. В теперішній час проживає з матір`ю. Дружина разом з двома їх спільними неповнолітніми дітьми проживає поряд у частині будинку який належав його батькові. Діти ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина працює швачкою. Мати працює в УТОС Одеській обласній організації українського товариства сліпих.

4.3.Засуджений Малиновським районним судом м. Одеси 26.02.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Тобто в теперішній час покарання обвинуваченому необхідно призначати із застосуванням положень ст. 71 КК.

4.4.Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин очевидно керуючись виключно корисним мотивом. Розумно пояснити свої дії не зміг. При цьому суд відмічає, його достатньо критичну оцінку не тільки своїх дій, але й намірів і навіть думок. Він розуміє, що отримавши можливість вільного використання чужих речей (ключів від запалення двигуна автомобіля та технічного паспорту), він має унікальну вимогу проявити себе як справжній громадянин України, як справжня людина, шляхом повернення втраченого його власнику. Натомість низькі почуття, загально відомі пороки користі і власної поживи, проявились одразу при першій можливості. Тобто таємність використання чужих речей, лише для своєї жадібності, стали первинною потребою для ОСОБА_3 . Думки про завдання іншій людині таким шляхом лиха та певного нещастя, у свідомість останнього не прийшли.

4.5.Все це показує рівень освіченості та загальної культури особи, який своє власне благо ставить вище іншого і не розуміє, що таке викрадення не є простим завданням шкоди одній приватній людині. Такий злочин, підриває основи суспільних відносин, які створені в державі задля регулювання у справедливий спосіб інтересів кожного у його праві приватної власності.

4.6.Можливо це складно зрозуміти для звичайної людини, але для не пересічного громадянина, для справжнього українця це є очевидними речами.

4.7.Суд не погоджується з думкою представника потерпілого про можливість прояву милосердя до обвинуваченого судом, оскільки останній вже поніс певне моральне покарання за свій вчинок. Погоджуючись з тим фактором, що обвинувачений дійсно після початку кримінального переслідування, знаходиться під певним моральним тиском щодо майбутньої кримінальної відповідальності і покарання, суд не може погодитись, з думкою про милосердя до особи, яка при всіх можливостях не використала наявні ключи і документи від транспортного засобу на благо і добро (шляхом повернення власнику), а навпаки завдав майже непоправної матеріальної шкоди потерпілому. Непоправної, тому що сума шкоди очевидно для обвинуваченого занадто значна.

4.8.В тому числі до такого рішення суду призводить думка, про відсутність будь-якого розумного пояснення особи щодо такої крадіжки, це начебто хворобливе патологічне бажання красти, викрадати чуже майно при зручному випадку. Про совість у такому випадку, людина нагадує собі лише коли стоїть перед судом. Скористатись совістю до вчинення шкідливих дій, вочевидь не було потреби. Не останнім фактором для такої поведінки очевидно є нахили обвинуваченого до зловживання алкогольними напоями. Зі слів обвинуваченого він тричі лікувався від алкогольної залежності та кодувався. Зловживання спиртним на думку ОСОБА_3 послужило підставою і для розлучення з дружиною.

4.9.Що стосується відшкодування шкоди потерпілому, то у даному випадку, знаходження ОСОБА_3 на волі, малоймовірно може вплинути на швидкість такого відшкодування, оскільки він ніде не працює. Останнє місце роботи було водієм тролейбуса. Очевидно, що заробітна платня ОСОБА_3 не зможе навіть на протязі декількох років відшкодувати завдану потерпілому шкоду. Сам обвинувачений в цьому питанні розраховує на гроші від продажу майна колишньої дружини. Тобто особисто ОСОБА_3 не впливає на зміст відшкодування потерпілому шкоди.

4.10.Підводячи підсумки під аналізом фактичних обставин та особистості обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_3 , який самостійно привів себе в такий стан, нажаль не може і досі розумно відноситись до свого життя та до оточуючих його людей і потребує обмежень, які будуть пов`язані з його свободою.

4.11.Відповідно, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.

4.12.Підстав для застосування ст. 75 КК не має, оскільки як зазначено, вище у вироку суду, існує не виконаний вирок із призначеним покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі.

4.13.Суд відповідно при призначені покарання за сукупності вироків користується положенням ст. 71 КК та застосовує принцип часткового приєднання частини покарання за попереднім вироком.

4.14.Вирішуючи питання щодо додаткового покарання, яке передбачено у санкції ч. 2 ст. 289 КК, у вигляді конфіскації майна або без такої конфіскації, суд вважає, що майновий стан обвинуваченого дозволяє зробити висновок, що в нього не має такого майна, яке підлягає примусовому безоплатному вилученю у власність держави. Матеріли які надані прокурором не містять відомостей про майно, яке належить обвинуваченому і яке може бути піддано конфіскації. Суд самостійно не вправі відшукувати таке майно. Окрім того, враховуючи позицію потерпілого та заявлений ним цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, суд вважає, що будь-які грошові кошти та власність обвинуваченого, повинна перш за все піти на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Відповідно конфіскація як додатковий вид покарання у даному випадку не буде мати свого розумного застосування, а буде надмірним тягарем для обвинуваченого.

5.Підстави для задоволення цивільного позову.
5.1.При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК, ст. 13 ЦПК і ст. 1166, 1167, 1168 ЦК.

5.2.Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала /ч. 1 ст. 1166 ЦК/.

5.3.Судом встановлено, що шкода майну потерпілого ОСОБА_5 заподіяна обвинуваченим ОСОБА_3 у зв`язку з чим позов заявлений потерпілим виключно до обвинуваченого, як до особи що заподіяла його. Сам обвинувачений повністю визнав всі позовні вимоги потерпілого.

5.4.Заподіяння шкоди майну потерпілого ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідження яких відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, судом визнано недоцільним, оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичних обставин по провадженню.

5.5.Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК, яка встановлює диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

5.6.Документально потерпілим ОСОБА_5 підтверджено заподіяння матеріальної шкоди на загальну суму 20 550 гривень. Відповідно вказана сума повинна бути відшкодована обвинуваченим в повному обсязі.

5.7.Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_5 на підставі вимог ст. ст. 23, 1167, 1168 ЦК і загальних принципів цивільного законодавства справедливості і розумності.

5.8.При цьому суд виходить з того, що потерпілий ОСОБА_5 переніс певні страждання, в зв`язку із викраденням його транспортного засобу, а після його знаходження, він очевидно був морально пригнічений, оскільки транспортний засіб знаходився у непридатному для експлуатації стані. Окрім того, певні його деталі були викрадені, відповідно транспортний засіб втратив не тільки свої механічні здібності але й товарний вигляд. Все це потребує відшкодування і усунення до необхідного продажного вигляду.

5.9.Моральні муки полягають ще і в тому, що станом на день постановлення вироку, транспортний засіб знаходиться у непридатному для експлуатації вигляді. Обвинувачений з часу розкриття правопорушення не здійснив жодних заходів для відшкодування шкоди, не прийшов до потерпілого та не попросив вибачення, а в перше потерпілий мав нагоду з ним поспілкуватись під час судового засідання. Тобто є очевидним дуже нерозумне ставлення обвинуваченого не тільки до наслідків своїх дій але й до потерплого, який має право на людське поводження і розуміння своєї матеріальної втрати. Пригніченість та моральні страждання обвинуваченого, щодо необхідної кримінальної відповідальності, вочевидь у останнього переважають страждання які ним завдані потерпілому. Тобто свої відчуття його більше турбують ніж відчуття моральних страждань, які відчуває людина, завдяки обвинуваченому.

5.10.Все призводить до думки про необхідність задоволення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

5.11.Таким чином, при стягненні моральної шкоди, суд враховує характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого ОСОБА_5 , поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину і після нього, а також відсутність будь-якого відшкодування з дня розкриття правопорушення до дня постановлення вироку, в зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого 60 000 гривен моральної шкоди, суд задовольняє в повному обсязі вважаючи, що дана сума може в повній мірі заповнити моральні страждання які зазнав потерпілий.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
6.1. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК, належить покласти на обвинуваченого.

6.2.Речові докази: 1)кепку «SMILE FOOD» червоного кольору, футболку білого кольору з принтом на передній частині (принт «The Simpsons» із головними героями мультсеріалу), штани спортивні темно-синього кольору, спортивний рюкзак темно синього кольору з фронтальної сторони фіолетового кольору з верхньої сторони та смугастими лініями фіолетового та білого кольорів, посередині на рюкзакові зображено чорний прапор на якому зображено акулу білого кольору та 2 шаблі і надпис червоного кольору «Pirates Flag», добровільно видані обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК повернути власнику (законному володільцю) обвинуваченому ОСОБА_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_3 , відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК повернути власнику (законному володільцю) потерпілому ОСОБА_5 .

Запобіжний захід.

6.3.Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з наступного.

6.4.Розуміючи, що ОСОБА_3 юридично вважається особою невинною, в понятті презумпції невинуватості, допоки вирок суду не набрав законної сили, суд не позбавляє обвинуваченого думки і права на оскарження даного судового рішення. Натомість вважає, за необхідне, при реалізації судової влади на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 534 КПК, імперативно застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту у залі судового засідання.

6.5.Застосування такого заходу до обвинуваченого у даному провадженні є гарантією виконання вироку суду в частині відбуття досить суворого покарання.

6.6.Така думка суду випливає в тому числі зі строку покарання (який є достатньо великим) у вигляді позбавлення волі і є таким, що може призвести навіть саму сміливу людину до малодушності у вигляді переховування від правосуддя і відбуття призначеного судом покарання.

6.7.Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд допускає в цій частині негайне виконання вироку.

6.8.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

1.2.Відповідно до ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 26.02.2021 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, без конфіскації майна.

1.3.Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.4.До набрання вироком суду законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

1.5.Взяти під варту обвинуваченого ОСОБА_3 негайно у залі суду.

1.6. Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою за минулим вироком під час досудового розслідування, а саме з 20.01.2021 року по 21.01.2021 року та з дня затримання за вказаним вироком у залі суду з 24.06.2022 року по день набрання законної сили вироком суду.

1.7.Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 20 550 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень матеріальної шкоди та 60 000 (шістдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

1.8.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.

1.9.Речові докази по кримінальному провадженні: 1)кепку «SMILE FOOD» червоного кольору, футболку білого кольору з принтом на передній частині (принт «The Simpsons» із головними героями мультсеріалу), штани спортивні темно-синього кольору, спортивний рюкзак темно синього кольору з фронтальної сторони фіолетового кольору з верхньої сторони та смугастими лініями фіолетового та білого кольорів, посередині на рюкзакові зображено чорний прапор на якому зображено акулу білого кольору та 2 шаблі і надпис червоного кольору «Pirates Flag» повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія та номер НОМЕР_3 повернути власнику (законному володільцю) потерпілому ОСОБА_5 .

1.10.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.11.В частині застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирок суду відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 534 КПК підлягає негайному виконанню, до набрання законної сили вироком.

1.12.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.13.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.14.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1