В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за № 0002787, внесеному до ЄРДР 11.11.2021 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Гребінки, Білоцерківського району, Київської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше судимої - 05.11.2021 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненої від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

10 листопада 2021 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 перебувала в приміщенні магазину-кафетерію «Козачок» по вул. Ярмаркова, 19 в м. Біла Церква, Київської області разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , де вони розпивали спиртні напої. В подальшому ОСОБА_6 залишив на підлозі, неподалік холодильника, належний йому пакет зеленого кольору, в середині якого знаходились електроінструменти та разом з ОСОБА_7 вийшов з приміщення кафетерію по своїх справах. В цей час у ОСОБА_3 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, викрала вищевказаний пакет з електроінструментами, в якому знаходились: дриль-шуруповерт ТМ «Forte DS 450 VR», с/н 0017334, б/у, вартістю 646 гривні 91 копійка та шліф машинка кутова ТМ «START PRO SAG-1170», с/н 20211SAG1920, б/у, вартістю 860 гривень 27 копійок, на загальну суму 1507 гривень 18 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1507 гривень 18 копійок.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася. пояснила, що 10.11.2021 року в кафе «Козачок» по вул. Ярмаркова, 19 в м. Біла Церква, вживала з потерпілим алкогольні напої. В подальшому викрала електроінструменти, які зазначені в обвинувальному акті, які належать потерпілому. Потім здала їх до ломбарду, кошти витратила на свої потреби. Назву та вартість інструментів, що зазначені в обвинувальному акті не оспорює. На даний час зробила для себе належні висновки, потерпілий викупив викрадені в нього речі з ломбарду, а вона відшкодувала йому кошти. Зазначила, що неофіційно працює, більше вчиняти злочини не буде. Почало налагоджуватися життя, перебуває в цивільному шлюбі та доглядає за сином чоловіка. Стосовно своїх трьох дітей, зазначила, що позбавлена батьківських прав, однак почала налагоджувати з ними стосунки. Просила суворо не карати.
Показання обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».
Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення проти власності, дані про особу ОСОБА_3 , яка є матірю 3 дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав, під наглядом у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, раніше судима за вчинення умисного корислиого злочину проти власності, на шлях виправлення не стала, в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, а саме через 5 днів після постановлення вироку, знову вчинила умисний корислививий злочин проти власності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та повернення потерпілому викраденого майна.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопоушеня у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вказані обставини справи, відшкодування потерпілому шкоди, дані про особу обвинуваченої, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових злочинів, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті обвинувачення.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, суд не вбачає, оскільки звільнення від відбування покарання у даному конкретному випадку, не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру вчиненого злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею інших правопорушень.
При цьому, також враховується думка потерпілого ОСОБА_6 викладена в поданій до суду заяві, про те, що матеріальних претензій останній до обвнуваченої не має цивільний позов заявляти не буде, щодо покарання покладається на розсуд суду.
На думку суду, призначене покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті обвинувачення буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого правопорушення і особою винної та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, у даному кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_3 після постановлення вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2021 року, в період іспитового строку, визначеного судом, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченій призначити за сукупністю вироків, а саме до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2021 року, відповідно до вимог ст. 71 КК України,
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає, з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу фактичного затримання, після вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Речові докази:
-дриль-шуруповерт ТМ «Forte DS 450 VR», с/н 0017334, шліф машинка кутова ТМ «START PRO SAG-1170», с/н 20211SAG1920, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у останнього, як уласника майна;
-фіскальний чек №25542 від 16.11.2021 ПТ "Ломбард Фінанс""Ломбард"Білоцерківське відділення №60" - зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1