Справа № 442/5413/22
Провадження № 1-кс/442/1521/2022
УХВАЛА

13 жовтня 2022 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.09.2022 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000071 від 04.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,-

з участю сторін:

скаржника: ОСОБА_3 прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_5 , дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із скаргою в якій просить скасувати постанову дізнавача Дрогобицького РВП ГУНП у Львівсікій області Мигалик Христини від 17.09.2022р. про закриття кримінального провадження № 0000071.

В обґрунтування скарги посилається на те, що дізнався 17.09.2022, що органом досудового розслідування було прийняте рішення про закриття кримінального провадження внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 04.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України яке було розпочате на підставі заяви його матері ОСОБА_6 , в якому його було визнано потерпілим. Розслідування по даному кримінальному провадженню проводилося із чисельними порушеннями. Повне, всебічне та об`єктивне розслідування не було проведене, не виконаний весь можливий комплекс слідчих дій. Слідство проводилося в супереч вимогам ст.8 ст.9 КПК України однобічно, не об`єктивно, метою якого є не розкриття злочину та установлення істини по справі, а прийняття конкретного заздалегідь узгодженого між органом досудового розслідування та ОСОБА_7 рішення, який є його батьком. Просить рішенням досудового органу розслідування з яким він не погоджується, то постанову про закриття кримінального провадження №0000071 скасувати. Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження від 17.09.2022, є без всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, без додержання вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Скаржник ОСОБА_8 повність підтримав вимоги своєї скарги з підстав викладених в ній, додатково пояснив, що досудове розслідування проводило поверхнево, працівники поліції скрили інший злочин, спірним автомобілем він користувався з 2011, з приводу неправомірних дій працівників поліції він не звертався.

Прокурор Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_5 , та дізнавач СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили про та задоволення поданої скарги, та надали слідчому судді відповідні пояснення.

Зокрема дізнавач СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 вказала, що скаржник під час проведення досудового розслідування то неї з будь-якими клопотаннями не звертався, йому відомо де знаходиться спірний автомобіль, останній шляхом обману перереєстрував його на себе. Спірний автомобіль належить його батькові ОСОБА_7 , оскільки він придбав власні кошти. У даній справі є всі ознаки цивільно-правових відносин, і цивільна справа знаходиться на розгляді в суді. Будь-яких ознак злочину при проведенні досудового розслідування не виявлено.

В своє чергу прокурор Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_5 вказав, що оскаржувана постанова є повність законною, так як наявні всі ознаки цивільно-правових відносин у сім`ї ОСОБА_9 . Встановлено, що батько скаржника придбав спірний автомобіль за власні кошти, скаржник деколи його використовував, і подачею відповідних заяв в правоохоронні органи, він вводить слідство в оману. В Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області знаходиться цивільна справа №442/597/22, яка призначена до розгляду, та в цій справі накладено арешт на спірний автомобіль.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 в підтримку доводів скарги, процесуального прокурора Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області, який просив відмовити у задоволенні скарги з огляду на необґрунтованість її доводів, а також дізнача СД Дрогобицького РВП ГУМУ у Львівській області, дослідивши докази надані особою, яка подала скаргу, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303, ч.1 ст. 304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження. Такі скарги можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, або з дня отримання особою копії постанови.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до оскаржуваної постанови вбається, що дізнавач СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 проводила досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 04.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 21.07.2022 близько 09:00 год. ОСОБА_7 самовільно, всупереч установленому законом порядку, заволодів автомобілем марки "Volkswagen Transporter", д.н.з. НОМЕР_1 , 2002 року випуску, який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 , відбуксирував його у невідомому напрямку, чим заподіяв значну шкоду його власнику.
Слідчим суддею встановлено, що з метою повного та неупередженого проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено ряд слідчих (розшукових) дій, а саме:

23.08.2022 в якості свідка допитано ОСОБА_6 , яка є заявником у даному кримінальному провадженні та остання пояснила, що більше трьох років тому розлучилася з ОСОБА_7 відповідно до рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.10.2021, та було вирішено вимогу про поділ майна останніх, що було їх спільною сумісною власністю.

Так, 21.07.2022 близько 09:00 год. в час коли вона перебувала на кухні, у вікно постукав її колишній чоловік ОСОБА_7 , який попросив її надати йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору. У цьому вона йому відмовила, оскільки цей автомобіль належить сину ОСОБА_3 та дане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобі є у нього. Після цього близько 09:05 год. 21.07.2022 вийшовши на подвір`я свого будинку вона побачила, що автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору знаходить на дорозі і прикріплений буксирувальним тросом до автомобіля її колишнього чоловіка ОСОБА_7 . Нісан Х-Trail р.н. НОМЕР_2 . Тоді її зять ОСОБА_10 сів за кермо Нісан Х-Trail р.н. НОМЕР_2 , а її колишній чоловік сів за кермо автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору та потягнули автомобіль в сторону смт. Меденичі Дрогобицького району. Про даний факт вона одразу повідомила свого сина ОСОБА_11 та звернулася із заявою до поліції.

Крім цього остання повідомила, що вище вказаний автомобіль її син ОСОБА_3 придбав 16.04.2019 на підставі договору купівлі-продажу за власні кошти у невідомого їй чоловіка та відколи власником даного автомобіля є її син , то він не давав дозвіл своєму батькові на право керування, користування та розпорядження даним автомобілем. Разом з тим зазначила, що жодних судових спорів щодо вирішення права власності на вище вказаний автомобіль між ними не було.

Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_3 , повідомив, що 21.07.2022 його мати ОСОБА_6 звернулась в поліцію за фактом того, що її колишній чоловік, що батьком ОСОБА_7 спільно зі своїм зятем ОСОБА_10 незаконно заволоділи автомобілем сина ОСОБА_3 . Фольксваген Транспортер 4 р.н. НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї їхнього будинку в с. Летня Дрогобицького району.

Крім цього пояснив, що автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору він придбав 16.04.2019 за свої власні кошти у громадянина ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу. Його вартість точно пригадати не може, зазначив, що приблизно 2000 доларів США. Право власності він оформив в сервісному центрі МВС у м. Дрогобичі. 21.07.2022 батько, про намір забирати автомобіль його не повідомляв та жодного дозволу на право керувати чи користуватися даним автомобілем він батькові не надавав. Ключі від автомобіля він має в одному екземплярі та батькові ніколи їх не давав. Перебуває з батьком в неприязних відносинах та бажає, щоб батько повернув йому автомобіль, однак поніс за це покарання і відшкодував йому завдану такими діями шкоду. При цьому додав, що 21.07.2022 в присутності працівників поліції його батько повідомив, що забрав даний автомобіль, тому, що вважає, що автомобіль є його власністю.

На запитання чи відомо йому, про видану 28.07.2011 нотаріально завірену довіреність, якою ОСОБА_12 уповноважує його, його батька, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 на право продажу, обміну, позички і здачі в оренду транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору, повідомив, що з даного приводу йому нічого не відомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , повідомив, що 21.07.2022 близько 09:00 год. він приїхав до будинку своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , де вона проживає разом із їхнім спільним сином ОСОБА_3 , щоб забрати у своє користування на декілька годин свій автомобіль марки Вольксваген Т4 р.н. НОМЕР_1 , яким хотів перевезти товар та повернути автомобіль в цей же день. Маючи при собі ключ від даного автомобіля, він відкрив передні водійські двері автомобіля, які не закриваються, так як замок дверей є пошкодженим, після чого запхав ключ у замок запалення і спробував завести даний автомобіль. Однак автомобіль не завівся і після цього, він вийшов за межі подвір`я, де його чекав зять ОСОБА_10 , та з яким вони в подальшому відбуксирували автомобіль Вольксваген Т4 р.н. НОМЕР_1 до гаражу за адресою: АДРЕСА_2 .

Також ОСОБА_7 повідомив, що автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору він придбав 28.07.2011 року у ОСОБА_12 за грошові кошти у сумі 14600 доларів США у присутності свого зятя ОСОБА_10 . Однак придбання даного автомобіля оформили згідно нотаріально завіреної довіреності виданої на його ім`я, а також ім`я дочки ОСОБА_14 , її чоловіка ОСОБА_10 та сина ОСОБА_15 . Згідно даної довіреності кожен з них у будь-який момент міг зареєструвати на іншу особу право власності на даний автомобіль. Термі дії довіреності завершися в 2016 році, але в подальшому він її не продовжував, так як для правомірного користування транспортним засобом було достатньо наявності у водія технічного паспорта на автомобіль. У 2011 році попередній власник передав йому особисто два ключі від транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору, однин з ключів він тримав у себе, а другий ключ мали інші особи вказані у довіреності.

21.07.2022 під час перебуванні на подвір`ї він спілкувався через вікно з колишньою дружиною і сином ОСОБА_11 , яким він сказав, що забирає даний автомобіль марки Вольксваген Т4 р.н. НОМЕР_1 на декілька годин. Цього вони не заперечували, але при цьому спілкувалися з ним в образливій формі. Також останній повідомив, що на момент здійснення вищевказаних дій йому не було відомо, що у 2019 році його син зареєстрував вказаний транспортний засіб на себе. Про це він дізнався в подальшому від працівників поліції, як саме син здійснив реєстрацію автомобіля йому не відомо.

21.07.2022 року близько 16-17 години він разом із працівниками поліції прибули на подвір`я колишньої дружини і сина з метою вирішення питання про повернення автомобіля, однак у присутності працівників поліції син ОСОБА_11 відмовився отримати автомобіль назад, тому він написав розписку про отримання даного автомобіля на зберігання.

Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_10 надав покази, якими підтвердив покази ОСОБА_7 . Крім цього зазначив, що в період з 2011 по 2021 рік користувався автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та ключі він автомобіля йому надавав ОСОБА_16 або ОСОБА_17 .

Будучи допитана в якості свідка ОСОБА_18 повідомила, що в 2011 році у її спільній власності з чоловіком ОСОБА_12 перебував автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору, 2002 року випуску. В липні 2011 року вони з чоловіком продали вказаний автомобіль ОСОБА_7 , жителю смт. Меденичі за грошові кошти в сумі 14 600 доларів США та оформили це по дорученню. Так, 28 липня 2011 року її чоловік ОСОБА_12 та покупець ОСОБА_7 прибули до нотаріуса у м. Дрогобич, де 28.07.2011 було укладено довіреність про уповноваження ОСОБА_12 па право продажу, обміну, позички i здачі в оренду транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_3 » синього кольору, 2002 року випуску, наступних осіб: ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 . Грошові кошти за даний транспортний її чоловікові передав ОСОБА_7 .

У квітні 2019 року до її чоловіка ОСОБА_12 звернувся син ОСОБА_7 - ОСОБА_3 та попросив чоловіка, щоб він переоформив транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_3 » синього кольору, 2002 року випуску на нього, оскільки термін дії довіреності від 28.07.2011 року закінчився, і він хотів би на себе зареєструвати даний транспортний засіб. У її чоловіка жодних сумнів не виникло, оскільки ОСОБА_3 був вписаний у довіреність від 28.07.2011 року, а тому 16.04.2019 року він разом з ОСОБА_3 направилися у МРЕО м. Дрогобича, де оформили договір купівлі продажу. Жодних грошових коштів ОСОБА_3 її чоловіку не давав, оскільки гроші за придбання даного транспортного засобу йому були сплачені ще 28.07.2011 року ОСОБА_7 . Даний договір купівлі-продажу від 16.04.2019 був оформлений формально.

Крім цього додала, що на даний час її чоловік ОСОБА_12 з 10.02.2022 року знаходиться у Великій Британії, а саме в м. Лондон.

В ході проведення досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження долучено копію нотаріально завіреної довіреності від 28.07.2011 про уповноваження ОСОБА_12 на право продажу, обміну, позички i здачі в оренду транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_3 » синього кольору, 2002 року випуску, наступних осіб: ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

Згідно відповіді ТСЦ №4642 РСЦ МВС України у Львівській області від 26.08.2022 № 31/13-4642/588 встановлено, що згідних даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, володільцем якого є Міністерство внутрішніх справ, з 16.04.2019 по теперішній час транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору, 2002 року випуску, зареєстрований за гр. ОСОБА_3 , Вартість транспортного засобу на момент перереєстрації становила 10000 грн.

Санкція статті 356 КК України передбачає, самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Самоуправство є кримінально караним лише за умови заподіяння діями винного значної шкоди інтересам громадянина, держави чи громадським інтересам або інтересам власника. Кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту настання наслідків значної шкоди. Самоуправство, яке не завдало значної шкоди інтересам зазначених осіб, тягне за собою відповідальність за ст. 186 КУпАП, як адміністративний проступок.

Суб`єктивна сторона самоуправства характеризується умисною виною.

Відповідальність за ст. 356 КК України виключається, якщо особа сумлінно помиляється у питанні належності їй права, яке вона реалізує всупереч встановленому законодавством порядку.

Слідчим суддею при розгляді даної скарги не встановлено, що скаржнику ОСОБА_3 заподіяно значної шкоди, і останнім такі докази не подано.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що з 16.04.2019 власником транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору, 2002 року випуску є ОСОБА_3 підтверджується договором купівлі- продажу. Разом з тим під час досудового розслідування встановлено і те, що фактично вказаний автомобіль перебував у користуванні та формальній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 ще з 2011 року, що підтверджується долученою до матеріалів кримінального провадження нотаріально завіреною довіреністю виданою 28.07.2011 гр. ОСОБА_12 , а також показами ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 .

За таких обставин досудове розслідування прийшло до висновку, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору, 2002 року випуску є спірним майном і такі спори повинні вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

Дану позицію органів досудового розслідувань підтримує і слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

15.09.2022 до сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_7 про долучення до матеріалів кримінального провадження копії позовної заяви про визнання недійсними договорів комісії і купівлі-продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору, 2002 року випуску, скасування державної реєстрації транспортного засобу та витребування його з незаконного володіння та копії його заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, які останній подав до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Крім цього, 16.09.2022 до сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_7 про долучення до матеріалів кримінального провадження копії Ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2022 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_3 , ТзОВ «Експерт оцінка плюс», третя особа РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області, про визнання недійсними договорів комісії купівлі-продажу транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 », скасування державної реєстрації транспортного засобу та витребування його з незаконного володіння, шляхом накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб.

Разом з тим під час досудового розслідування встановлено і ту обставину, що станом на 21.07.2022 ОСОБА_7 не знав, що транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER реєстраційний номер « НОМЕР_1 » синього кольору, 2002 року випуску з 16.04.2019 року на праві власності належить його синові ОСОБА_3 , а був переконаний, що є власником даного автомобіля, хоча і формальним, оскільки придбав його у 2011 році, тобто сумлінно помиляється у питанні належності йому прав на вказаний автомобіль, що в даному випадку виключає відповідальність за ст. 356 КК України.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України і ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Таке рішення слідчим прийнято на виконання вимог закону, з підстав зазначених у ст. 284 КПК України. Оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам, а також вимогам ст. 110 КПК України.
З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що вона не містить інформації щодо наявності складу кримінального правопорушення, а навпаки, спростовує його.
Під час проведення перевірки було зібрано необхідний та достатній обсяг інформації, яка дала підстави для прийняття рішення про закриття провадження.
Таким чином, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, винесеною з урахуванням вимог ст. 284 КПК України з всебічним урахуванням усіх доказів та обставин справи, твердження скаржника про однобічність розслідування, про відсутність у оскаржуваній постанові дізнавача мотивів прийняття постанови є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінального процесуального законодавства України, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 17.09.2022 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 04.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 18.10.2022 о 09 год. 15 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1