Справа № 204/4937/22
Провадження № 1-кс/204/1189/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, зі слів раніше судимого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у 2019 році, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 435-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2022 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 23.03.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 435-1 КК України. Приблизно в 05 год. 00 хв. 24 лютого 2022 року підрозділами збройних сил та інших формувань Російської Федерації нанесені інтенсивні обстріли по території України, а також ракетно-бомбові удари по аеродромах в АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 та інших військових об`єктах Збройних Сил України, зокрема військових частин Дніпропетровської області, а саме: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_8 . Таким чином, підрозділи збройних сил та інших формувань Російської Федерації розпочали та продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-IX затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». В ході досудового розслідування встановлено, що 20.03.2022 близько 08 год. 30 хв. громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з громадянином України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на території АЗС «ОККО» за адресою: АДРЕСА_7 , образили честь і гідність, а також вчинили насильницькі дії відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України Павлоградського району територіальної оборони лейтенанта ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Таким чином, дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразились в образі честі і гідності, а також вчиненні насильницьких дій відносно військовослужбовця ЗСУ, який здійснює заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, кваліфікуються за ч. 1 ст. 435-1 КК України. Крім того, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу в ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння, придбання та зберігання вибухових речовин та бойових припасів. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , придбав у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу до 26.03.2022 та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин вибухові речовини та боєприпаси, що відповідно до пояснень старшого інспектора УВТС ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 є корпусом гранати «РГН» з маркуванням «254-121-85», а також запалом до нього « ОСОБА_12 », які відносяться до вибухових речовин та бойових припасів. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу до 26.03.2022 та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин ОСОБА_5 переніс до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , предмети, що за зовнішніми та технічними характеристиками схожі на корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-121-85», а також запалом до нього «УЗД-334-4-88». Так, під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання громадянина України ОСОБА_5 , серед іншого було виявлено та вилучено предмет схожий на корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-121-85», а також запалом до нього « НОМЕР_2 », без відповідного чинним законодавством України дозволу. Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/104-22/7547-ВТХ від 20.04.2022 надані на дослідження корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-121-85» та запал до вказаної гранати типу «УЗД-334-4-88», являються: конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГН, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин; запалом типу УДЗ, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв. Надані на дослідження предмети, у поєднанні (штатним способом), утворюють осколкову наступальну ручну гранату РГН, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна до здійснення вибуху. Таким чином, дії ОСОБА_5 , які виразились у незаконному зберіганні вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України. 26.03.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. 27.03.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 435-1 КК України. 28.03.2022 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.05.2022. 23.05.2022 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 21.07.2022. 23.05.2022 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування до 23.09.2022. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 435-1 КК України, підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме: Витягом з ЄРДР за № 0000030 від 23.03.2022; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 23.03.2021; рапортом оперативного підрозділу з додатком від 23.03.2022; актом огляду від 23.03.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.03.2022; протоколами проведення обшуків від 26.03.2022; протоколами проведення огляду вилученого в ході обшуків майна; протоколом затримання ОСОБА_5 від 26.03.2022; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.03.2022; висновком експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 435-1 КК України. Разом з тим, з метою закінчення досудового розслідування необхідно: отримати висновок комп`ютерної судово-технічної експертизи; встановити та допитати в якості свідків осіб, які стали очевидцями протиправних дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на АЗС «ОККО» за адресою: АДРЕСА_7 ; встановити інших осіб, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення; після отримання висновку судової експертизи, проведення відповідних слідчих та процесуальних дій вирішити питання про подальший рух кримінального провадження; повідомити про закінчення досудового розслідування підозрюваних; ознайомити з матеріалами кримінального провадження підозрюваних; скласти та вручити обвинувальний акт підозрюваним; виконати інші слідчі та процесуальній дії, необхідність в яких виникне в ході виконання вище перелічених слідчих дій. Так, на теперішній час у вказаному кримінальному провадженні проводиться комп`ютерна судово-технічна експертиза, у зв`язку з чим з урахуванням методики її проведення необхідно достатнього часу для завершення. Вказаний висновок експерта надалі буде використаний як доказ у судовому провадженні. Обставинами, що перешкоджали здійсненню вищевказаних слідчих (розшукових) дій та заходів є особлива складність кримінального провадження, а саме: великий обсяг проведення необхідних слідчий (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень; велика кількість експертиз, складність та тривалість окремих експертиз; великий обсяг інформації, отриманий під час здійснення досудового розслідування, котрий необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування; початок агресивної війни з боку Російської Федерації та введення воєнного стану в Україні. Необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний обізнаний про тяжкість інкримінованого йому правопорушення. Таким чином ОСОБА_5 розуміючи про тяжкість та строки покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання його винним у скоєні інкримінованого злочину, та очевидно в разі обрання більш м`якого виду запобіжного заходу може виїхати до тимчасово-окупованої території та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що у кримінальному провадженні ще не зібрано органом досудового розслідування всі речові докази злочину, інкримінованого підозрюваному, триває встановлення інших співучасників злочину, тому знаходячись на свободі він, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити ці докази, що унеможливить об`єктивне, повне та всебічне розслідування та ускладнить зібрання доказової бази вини підозрюваного. Наявність ризику незаконно впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що після оголошення підозри ОСОБА_5 обізнаний про можливий факт свідчення проти нього потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявність в матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у скоєнні інкримінованого йому злочину. Враховуючи ці обставини, підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати позапроцесуальним шляхом, на свідка, експертів та на інших осіб. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується фактом того, що підозрюваний має стійкі та сформовані злочинні зв`язки серед свого оточення, не має постійного місця роботи та стабільного заробітку. Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності за вчинення тяжких кримінальних правопорушень. Так, згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення, перебачене ч. 1 ст. 435-1 КК України, вчинене ОСОБА_5 із застосуванням насильства, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, підстави для визначення розміру застави відсутні. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 21.07.2022. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно нього інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ризики жодним чином не обґрунтовані, доказів наявності ризиків суду не надано. Крім того, зазначив, що підозра взагалі жодним чином не обґрунтована, а тому підстав для тримання його під вартою немає. Тому, просив обрати відносно його підзахісного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 435-1 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

27 березня 2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 435-1 КК України.
28 березня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб.

23 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000030 від 23 березня 2022 року, продовжено до 23 вересня 2022 року.

23 травня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 липня 2022 року.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Проте, у судовому засіданні було підтверджено наявність лише двох ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засіданні прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

Що стосується посилань захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника підозрюваного про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та місця реєстрації, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави на 60 діб, тобто до 16 вересня 2022 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 435-1 КК України задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без визначення застави, на 60 діб, тобто до 16 вересня 2022 року.

Ухвалу направити до СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1