Справа № 199/3847/22
ВИРОК
іменем України

29.07.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження 0000194 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2022 року, відносно:

ОСОБА_3 , який народився у 1984 році вересня місяця 25 дня у місті Лозова, Харківської області, громадянина України із середньою - спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, не військовозобов`язаного, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 115 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що 15.03.2022, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 перебував за місцем мешкання свого батька ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ним вживали спиртні напої.
На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт, обумовлений їх станом алкогольного сп`яніння, в ході якого у останнього виник умисел на вбивство свого батька.
ОСОБА_3 , перебуваючи за вищевказаною адресою, у той же день та у невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючі їх настання, з метою вбивства ОСОБА_6 , під час словесного конфлікту взяв зі столу в кімнаті кухні кухонний ніж та завдав ним один удар в область шиї ОСОБА_6 , спричинивши йому різану рану шиї, що викликала гостру крововтрату і внаслідок цього смерть останнього, того ж дня на місці події. За критерієм небезпеки для життя вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (згідно п.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.)
Далі, ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на умисне вбивство ОСОБА_6 та з метою приховування злочину, витяг із приміщення будинку АДРЕСА_2 , тіло останнього та скинув його у вигрібну яму, що знаходиться на вказаному подвір`ї.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 115 КК України, як такі, що виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що він проживав у будинку АДРЕСА_2 , його рідний батько ОСОБА_6 , якого він вбив, проживав у сусідньому будинку АДРЕСА_3 . Із батьком у нього постійно були конфлікти, через те, що батько постійно принижував, як його так і його матір, що проживає окремо у селі. Як вказав обвинувачений, 15.03.2022, він прийшов за місцем мешкання свого батька ОСОБА_6 , до будинку АДРЕСА_3 , де спільно з ним вживали алкогольні напої, він готував їжу, а батько сидів на стільці. Між ним і батьком раптово виник словесний конфлікт, під час якого він взяв зі столу в кімнаті кухні кухонний ніж та завдав ним один удар в область шиї ОСОБА_6 , спричинивши рану шиї. Зрозумівши, що батько вмер, він витяг із приміщення будинку тіло ОСОБА_6 та скинув його у вигрібну яму, що знаходиться на подвір`ї домоволодіння. Коли сусіди запитували де дівся батько, він їм відповідав, що батько виїхав, проте, коли майже через місяць після подій прийшли працівники поліції, він їм зізнався у вчиненому та розповів обставини вчинення вбивства. ОСОБА_3 зазначив, що про вчинене не жалкує.

Суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , повністю підтверджується, показами свідків та письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожен окремо, пояснили що вони є працівниками поліції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, у квітні місяці 2022 року до них звернулися мешканці АДРЕСА_2 та повідомили, що мешканець будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_6 зник і майже місць не з`являється. Коли вони прибули до вказаного домоволодіння, то до них вийшов ОСОБА_3 , син зниклого ОСОБА_6 , і в ході розмови повідомив, що він вбив свого батька ОСОБА_6 , а тіло останнього викинув до вигрібної ями. У подальшому, була викликана слідчо-оперативна група і особисто ОСОБА_3 вказав на детальні обставини вчинення ним злочину.

Свідок ОСОБА_11 , суду повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , які постійно зловживали алкогольними напоями та часто між собою влаштовували бійки. Мати ОСОБА_12 проживає у якомусь їй не відомому селі.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , між останніми були постійні конфлікти. Як зазначив свідок, у квітні 2022 року він разом із ОСОБА_14 прийшли до ОСОБА_3 аби дізнатися де дівся його батько ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_3 повідомив, що його батько десь поїхав. Вони разом із ОСОБА_14 обдивилися домоволодіння, але нічого підозрілого не побачили та пішли звідти. Коли вже пройшло декілька днів, а ОСОБА_6 не з`являвся, та враховуючи зловживання алкогольними напоями і постійні конфлікти між ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , вони зрозуміли, що щось трапилось, оскільки ОСОБА_6 ніколи так надовго не зникав. Тоді він попросив співмешканку ОСОБА_6 написати заяву до поліції про зникнення останнього.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , у квітні 2022, працівники поліції запросили його стати понятим, адже знайшли тіло ОСОБА_6 у зливній ямі. Під час проведення слідчої дії, ОСОБА_3 повідомив що він сам зарізав свого батька ударом у шию та викинув тіло до зливної ями. Свідок зазначив, що за його участі вилучалась одежа та тіло померлого. Характеризуючи ОСОБА_3 , свідок зазначив, що йому неодноразово на сина жалівся загиблий ОСОБА_6 , який виганяв обвинуваченого жити до своєї матері.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 21.04.2022, разом із фото таблицею, у присутності понятих ОСОБА_17 і ОСОБА_14 , за участі ОСОБА_3 було оглянуто територію домоволодіння АДРЕСА_3 , як слідує з огляду кімнати - кухні вказаного будинку, …на підлозі виявлені нашарування речовини бурого кольору, з якого відібрано змиви на марлевий тампон,… під час огляду кухонного столу, у верхньому ящику, як зазначив сам ОСОБА_3 вказав на ніж який він використав під час конфлікту зі своїм батьком. Під час огляду за домоволодінням АДРЕСА_3 на відстані 1.5 м. від стіни будинку, знаходиться вигрібна яма, викладена цеглою червоного кольору, в середні якої виявлено труп ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було витягнуто співробітниками ДСНС. Трупне заклякання добре виражено в усіх м`язах. На лівій бічній поверхні шиї мається рана веретеноподібної форми з рівними краями гострокутними кінцями розміром на 6х3 см. Дном рани є мязи шиї, інших будь яких видимих ушкоджень не виявлено. За результатами огляду виявлено та вилучено: марлевий тампон зі змивами речовини бурого кольору, кухонний ніж, штани бавовняні темно-синього кольору, куртка балонева темно-синього кольору з помаранчевими вставками.

За результатами проведеного слідчого експерименту 25.04.2022, що було зафіксовано на відеозапис, за участі спеціаліста, понятих, захисника ОСОБА_5 і підозрюваного ОСОБА_3 , останній вказав на детальні обставини вчинення ним 15.03.2022 кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_3 зазначив, що 15.03.2022 він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку АДРЕСА_3 до свого батька. Під час приготування їжі та вживання алкогольних напоїв, між ним та його батьком, ОСОБА_6 , стався словесний конфлікт, і коли батько сидів на стільці він тримаючи у руці кухонний ніж вдарив його ножем в область шиї, від чого батько впав на підлогу, захрипів і помер. Труп батька він відтягнув до вигрібної ями, куди і вкинув, закривши труп шифером.

За результатами Висновку експерта №12-17/144-ЛЗт/22 від 16.06.2022, встановлено наступне:
1.Причиною смерті гр-на ОСОБА_6 є гостра крововтрата, зумовлена різаною раною шиї. Про це свідчать наявність ознак гострої крововтрати - островчаті трупні плями, недокрів`я внутрішніх органів, смугасті крововиливи в ендокард лівого шлуночка серця (плями Мінакова) і виявленням в ході дослідження трупа різаної рани на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині з пересіченням крупної судини шиї - зовнішньої яремної вени.

2.Смерть гр-на ОСОБА_6 настала за 5-6 тижнів до часу проведення експертизи його трупа.

3.В ході судово-медичної експертизи трупа гр-на ОСОБА_6 виявлена одна різана рана на лівій бічній поверхні шиї в нижній третині розміром 6,5x3см, глибиною до 2.5 см (в центральній частині), яка утворилася від дії предмету, який мав гострий край, не виключено, що від ріжучої дії клинка ножа і було спричинене незадовго до смерті, зумовивши її настання.

За ступенем тяжкості вищевказана різана рана шиї, що викликала гостру крововтрату і внаслідок цього смерть гр-на ОСОБА_6 : за критерієм небезпеки для життя відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження (згідно п.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.).

Мається прямий причинно-наслідковий зв`язок між різаною раною шиї, яка мала місце у гр-на ОСОБА_6 і настанням його смерті.

4.При судово-медичній експертизі крові та сечі трупа гр-на ОСОБА_6 , 1957р.н. виявлений етиловий спирт в кількості: в крові - 3,69%о, в сечі 3.53%о, що відповідає його вмісту при тяжкому отруєнні алкоголем.

5.Утворення різаної рани шиї при падінні гр-на ОСОБА_6 з висоти власного росту з приданим тілу прискоренням з подальшим ударом на будь - яку виступаючу, або плоску поверхню неможливе.

6.Інших будь яких тілесних ушкоджень, окрім різаної рани на шиї при експертизі трупа гр-на ОСОБА_6 не встановлено.

7.Різана рана шиї знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю гр-на ОСОБА_6 .

8.Даних про те, що у гр-на ОСОБА_6 мали місце які-небудь захворювання, які б могли вплинути на причину настання його смерті не мається.

9.Людина, після отримання такого поранення шиї, яке виявлене під час проведеної експертизи трупа гр-на ОСОБА_6 здатна здійснювати самостійні дії такі як ходити або повзати протягом незначного проміжку часу, вимірюваним декількома хвилинами.

10.Різана рана шиї у гр-на ОСОБА_6 могла бути спричинена йому ріжучою частиною клинка ножа або іншим предметом, що мав гострий край.
11.Не мається достатніх судово-медичних даних для висловлювання про взаєморозташування нападника і гр-на ОСОБА_6 в момент спричинення останньому тілесних ушкоджень.
12.Різана рана на шиї у гр-на ОСОБА_6 утворилася внаслідок однієї травмуючої дії предмету, що мав гострий край.
13.Згідно п.2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995року різана рана шиї у гр-на ОСОБА_6 є небезпечною для життя, адже викликали масивну крововтрату.
14.Після заподіяння різаної рани шиї труп гр-на ОСОБА_6 переміщували.
15.Будь-яких тілесних ушкоджень, які по своїй локалізації вказують на можливість свого утворення в ході боротьби або самооборони гр-на ОСОБА_6 при його експертизі не встановлено.
16.Різана рана на шиї гр-на ОСОБА_6 могла бути йому спричинена ножем, наданим на експертизу.
17.Покази надані підозрюваним ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проведення слідчого експерименту 25.04.2022 в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму спричинення різаної рани шиї, що була виявлена в ході проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 .

Відповідно до Висновку експерта №14/1345-Дм/ 22 від 04.06.2022, кров від трупу ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. на штанах (об`єкт №1) вилучених 21.04.2022 у місті Лозова по вулиці Московській 22, належних ОСОБА_3 , знайдена кров людини і виявлений антиген А. Походження цієї крові від людини групи А з ізогемаглютиніном анти- В, якою є потерпілий ОСОБА_6 , не виключається.

Відповідно до Висновку експерта №14/1343-Дм/ 22 від 06.06.2022, кров від трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (12-17/144-ЛЗт/22) належить до групи А з ізогемаглютиніном анти- В.

В змиві з підлоги (об`єкт №1), вилученому на марлевий тампон 21.04.2022 в ході огляду місця події, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти- В,, походження якої від потерпілого ОСОБА_6 не виключається.

Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №163 від 10.05.2022, ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю.

Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований в теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже, судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що батько принижував, як його так і його матір, свого документального підтвердження за час розгляду справи - не знайшли. При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 був значно молодший свого батька, мав можливість працювати і проживати окремо від батька, та міг взагалі уникати як спілкування так і конфліктних ситуацій, при бажанні. У свою чергу, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які є сусідами обвинуваченого ОСОБА_3 та загиблого ОСОБА_6 , пояснили, що обидва ОСОБА_18 , як батько так і син спільно зловживали алкогольними напоями, постійно конфліктували.

Наведеним спростовується позиція захисника у тім, що ОСОБА_3 вчинив злочин та вбив свого батька ОСОБА_6 , через постійні образи з боку останнього.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, - суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та його умисні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як такі що виразилися у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні ОСОБА_3 до вчиненого ним злочину відсутнє, оскільки обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, проте у судовому засіданні заявив, що не жалкую про вчинене.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особам, які вчинили злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, суспільно корисною працею не займається, у лікарів нарколога-психолога на обліку не перебував, не має на утримані малолітніх чи непрацездатних осіб, за місцем проживання характеризується негативно, а саме: зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, надходять скарги від сусідів з приводу сварок з батьком.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, обвинуваченого, який погодився із позицією прокурора, захисника, яка просила суд призначити мінімальне покарання визначене санкцією статті, також суд враховує відсутність обставин що пом`якшують покарання та наявність обставин що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, тому суд вважає за необхідне, із врахуванням особи обвинуваченого, призначити покарання виключно у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України з реальним його відбуттям.

При цьому суд враховує, обставини даного кримінального провадження та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його зухвалу поведінку до та після вчинення злочину, по відношенню до свого рідного батька, який був особою похилого віку, що визначає відсутність у нього моральних цінностей, які становлять систему загальних правил поведінки людини (соціальних норм), заснованих на співвідношенні критеріїв добра і зла, порядності й непорядності, людяності та жорстокості.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбування покарання.

Саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 залишити колишнім - у виді тримання під вартою.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років .
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного його затримання тобто з 21.04.2022 року включно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити колишнім - у виді тримання під вартою.
Речові докази,(що зберігаються в камері речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області): марлевий тампон зі змивами речовини бурого кольору, кухонний ніж знищити;

штани бавовняні темно-синього кольору, куртку балонева темно-синього кольору з помаранчевими вставками повернути ОСОБА_3 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_19