Провадження № 1-кп/127/578/22

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000077 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потоки Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.
У зв`язку з чим, 25.02.2022 на підставі наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2022 №2 «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» та указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про мобілізацію», молодшого сержанта ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації.
Надалі, 25.02.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 46 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу указаної військової частини, поставлено на усі види забезпечення за призначено на посаду командира відділення управління взводу управління начальника протиповітряної оборони.
В подальшому, 23.06.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №166, молодшому сержанту ОСОБА_4 надано відпустку за сімейними обставинами, по завершенню якої, 29.06.2022 о 09.00 год. останній мав з`явитись до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання обов`язків військової служби.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб.
Надалі, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05.30 год. 26.03.2022 строком на 30 діб.
Крім того, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18.04.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05.30 год. 25.04.2022 строком на 30 діб.
Також, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05.30 год. 25.05.2022 строком на 90 діб.
Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно і а сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.
Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України командира відділення управління взводу управління начальника протиповітряної оборони військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 29.06.2022 молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, обіймаючи посаду командира відділення управління взводу управління начальника протиповітряної оборони військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, маючи об`єктивну можливість прибути вчасно із відпустки на військову службу, 29.06.2022 о 09 год. 00 хв. не з`явився на шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та до 11.07.2022 ухилявся від проходження військової служби, перебуваючи за адресою свою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , коли самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення місця служби, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зокрема, обвинувачений пояснив суду, що дійсно відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2022 йому була надана відпустка за сімейними обставинами та 29.06.2022 він мав прибути до військової частини. ОСОБА_4 повідомив суду, що він не прибув до військової частини з власних переконань, а саме хотів довше побути разом з сім`єю. Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він шкодує та щиро кається у скоєному, просив врахувати наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, а також те, що він бажає продовжувати службу, обвинувачений просив суд суворо його не карати та не позбавляти волі.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції. Одночасно обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи, показання обвинуваченого, та всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно з відпустки на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого.
Згідно вимоги УІАП ГУНП у Вінницькій області № від 27.07.2022, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є раніше не судимим.
Згідно характеристики начальника протиповітряної оборони військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2022, ОСОБА_4 за час проходження військової служби за призовом під час мобілізації на посаді командира відділення управління взводу управління начальника протиповітряної оборони військової частини НОМЕР_1 зарекомендував себе негативно, не опановував та не виконував обов`язки за посадою. Має низьку професійну підготовку, статути ЗСУ знає на низькому рівні, не дисциплінований, помічені прояви агресії.
Відповідно до медичної характеристики від 30.06.2022 ОСОБА_4 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з 25.02.2020 по 30.10.2022 за медичної допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував.
Також судом досліджено військовий квиток, виданий 23.04.2012 на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 , а також посвідчення учасника бойових дій, видане на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_3 від 22.06.2015.
Також суд приймає до уваги наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Зокрема, про щире каяття обвинуваченого свідчать його покази, надані ним в судовому засіданні, відповідно до яких він не лише визнав вину та повідомив про всі обставини вчинених кримінальних правопорушень, а й висловив щирий жаль з приводу їх вчинення, усвідомлення ним протиправності та неприпустимості своїх дій.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
За змістом ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення. Через це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, суд вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 застосувати ст. 69 КК України, тобто призначити покарання нижче найнижчої межі, ніж це передбачено санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.
Окрім цього, з урахуванням поведінки обвинуваченого як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, вищевказаних пом`якшуючих обставин, суд приходить до переконання, що обвинувачений не становить на даний час великої суспільної загрози, а тому вважає, що щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді арешту з відбуванням покарання на гауптвахті.
Витрати на залучення експертів в межах даного кримінального провадження відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 66, 69, 407 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 1 місяць з відбуванням покарання на гауптвахті.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: