Справа № 132/1593/22
Провадження №1-кп/132/275/22
Вирок
Іменем України
28.07.2022р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 27 травня 2022 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаїв Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05год.30хв. 24.02.2022 року, строк дії якого був продовжений на підставі Указу Президента України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 року № 2263-ІХ, з 05год.30хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб, - 26.05.2022 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу будівлі храму «Преподобної Параскеви Сербської», розташованого за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, місто Калинівка, вулиця Першого Травня, будинок № 1, о 14год.30хв. зайшов до його приміщення, де в іконній лавці побачив декілька ікон, одну з яких попросив у прихожанки цього храму, яка на той час перебувала в іконній лавці, надати йому безкоштовно. Оскільки за придбання ікони необхідно було сплатити грошові кошти, прихожанкою храму було відмовлено ОСОБА_8 у його проханні, через що, останній обурився на намагався вчинити сварку. Після цього, прихожанка храму одночасно із ОСОБА_8 залишили приміщення релігійної споруди. ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що в приміщенні храму не залишились прихожани, повернувся до його приміщення, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку ікони «Святого Миколи Чудотворця», вартість якої відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи від 24.05.2022 року № 70-02/Б-70, становить 3000грн.00коп., та покинув храм. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 заподіяв майнову шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 3000грн.00коп.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши, що дійсно під час воєнного стану, а саме 26.05.2022 року з храму «Преподобної Параскеви Сербської», розташованого за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, місто Калинівка, вулиця Першого Травня, будинок № 1, таємно викрав ікону «Святого Миколи Чудотворця». У скоєному щиро розкаюється, усвідомив суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідків, зробив належні висновки, обіцяє, що більше подібне ніколи не повториться, та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, шкода йому відшкодована, а тому просить обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією згідно вимог статті 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, раніше не судимий, неодружений, офіційно непрацевлаштований, характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає, щире каяття. Обставиною, що обтяжує його покарання, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу в межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також визначити можливість виправлення засудженого без відбування покарання із застосуванням положень статті 75 КК України.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (наприклад, у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За правилами статті 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності пом`якшуючої обставини, особи обвинуваченого, суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 27.05.2022 року у справі № 132/1067/22, на ікону «Святого Миколая Угодника (Чудотворця)», накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 27.05.2022 року у справі № 132/1067/22.
Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: ікону «Святого Миколая Угодника (Чудотворця)», яку згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 27.05.2022 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно повернути законному власнику (володільцю).

Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування призначалась мистецтвознавча експертиза, за наслідками проведення якої експертом надано висновок № 70-02/Б-70 від 24.05.2022 року.

Разом із цим, матеріали кримінального провадження № 0000111, не містить довідки щодо вартості цього експертного дослідження, не доведено його розміру і під час судового розгляду належними доказами, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання щодо відшкодування витрат за проведення мистецтвознавчої експертизи.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 27.05.2022 року був затриманий 27.05.2022 року в порядку статті 208 КПК України, безпосередньо після вчинення злочину за наявності ознак, які вказували на його причетність до вчинення цього злочину, та відносно нього на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 28.05.2022 року у справі № 132/1067/22, був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 25.07.2022 року включно, із правом внесення застави в сумі 74430грн.00коп.
Як свідчить довідка Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 30.05.2022 року № 04-28/996, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 30.05.2022 року, на депозитний рахунок територіального управління надійшли кошти в сумі 74430грн.00коп. від ОСОБА_12 , як застава за ОСОБА_8 .
Згідно довідки про звільнення серії ВІН № 018703, ОСОБА_8 перебував в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», з 27.05.2022 року по 31.05.2022 року, звідки звільнений на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 28.05.2022 року у справі № 132/1067/22, у зв`язку із внесенням застави в розмірі 74430грн.00коп.
З урахуванням цього, на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_8 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні за період з 27.05.2022 року по 31.05.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до положень статей 174, 182 КПК України, суд зобов`язаний прийняти рішення також щодо долі внесених в інтересах ОСОБА_8 в порядку запобіжного заходу застави, повернувши відповідні кошти особі, яка заставу внесла, оскільки обвинувачений умови, покладені на нього в порядку застосування запобіжного заходу не порушував.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, зарахувавши у відповідності до положень ст.72 КК України, в цей строк, період його перебування під вартою з 27 травня 2022 року по 31 травня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 28 липня 2022 року.
Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме: ікону «Святого Миколая Угодника (Чудотворця)», яку згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 27.05.2022 року, визначено зберігати в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, повернути законному власнику (володільцю).
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 27.05.2022 року у справі № 132/1067/22, на ікону «Святого Миколая Угодника (Чудотворця)» - скасувати.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_8 у виді застави скасувати.
Заставу в розмірі 74430грн.00коп., сплачену згідно квитанції № 0.0..1 від 30.05.2022 року на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області повернути заставодавцю.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під часрозгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя