ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 193/1362/19
Провадження № 1-кп/210/108/22

"08" лютого 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4

сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому засіданні: прокурор Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , представники потерпілої - адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного 29 квітня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000197, -

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки завершити розгляд справи не представляється за можливе, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому та неодноразового його продовження не змінились.
Захисник ОСОБА_10 , звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування клопотання зазначає, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 на даний час відсутні та є формальними. ОСОБА_9 офіційно займається підприємницькою діяльністю, винаймав квартиру, тому має міцна соціальні зв`язки. Крім того, прокурори тривалий час не забезпечують явку свідків.Зазначив, що обвинувачений потребує медичного обстеження та лікування у зв`язку з поганим станом здоров`я. Ухвала суду від 03.11.2021 року щодо проведення медичного обстеження лікарем медичної частини ОСОБА_9 на даний час не виконана, тому клопотав про повторне зобов`язання уповноважених осіб ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" провести медичне обстеження та призначити необхідне лікування обвинуваченому.
Обвинувачений ОСОБА_9 звернувся з клопотанням, в якому просив залишити без задоволення клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики на які посилається прокурор є безпідставними та за весь час не були підтвердженні. Зазначив, що погіршився стан здоров`я за час перебування під вартою.

Представники потерпілої - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали думку прокурора.

Колегія суддів, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з частиною 3 статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу та сторони захисту про зміну запобіжного заходу, колегією суддів встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінований злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься категорії особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, тому є достатньо підстав вважати що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений перебував у розшуку, що суттєво впливає на ступінь ризику переховування у разі зміни запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений не переховувався від органів досудового розслідування та офіційно займався підприємницькою діяльністю, винаймав квартиру, колегією суддів відхиляються виходячи з наступного.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника

Особою, яка ухиляється від слідства, визнається відома цим органам особа як така, що підозрюється у вчиненні певного злочину і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує особу в розшук.

Причому підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

З наявних матеріалів справи вбачається, що обвинувачений, після подій, які йому інкримінуються, залишив місце проживання та виїхав до іншої області, що безумовно може свідчити про наявність ризику переховування від суду з метою затягування розгляду справи.

Твердження сторони захисту про те, що обвинувачений офіційно винаймав квартиру в м. Києві, колегія суддів також відхиляє, оскільки відсутні докази нотаріального посвідчення договору оренди житла, які б засвідчували офіційність місця тимчасового проживання обвинуваченого.

Крім того, під час дослідження матеріалів справи встановлено, що обвинувачений має нерухомість на території АРК, що наразі є тимчасово окупованою територією, тому виникає обгрунтоване побоювання, що обвинувачений у будь-який час може залишити місто Кривий Ріг та переховуватися на тимчасово непідконтрольній територіїї.

Хоча обвинувачений й має міцні соціальні зв"язкі, та як стверджує сторона захисту, займається підприємницькою діяльністю, вказана обставина не нівелює ризики втечі та переховування, оскільки наявність заощаджень з урахуванням позиції обвинуваченого що його оговорили, може стимулювати останнього для вжиття заходів щодо переходу на нелегальне становище, а так само і вжиття заходів щодо впливу на недопитаних під присягаю свідків.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування .

В той же час, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , й покарання за яке може бути призначено у виді реального позбавлення волі, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені під час обрання слідчим суддею запобіжного заходу ризики.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Як вбачається з матеріалів провадження, у справі не допитано двох свідків, які за твердженням обвинувачення були безпосередніми свідками подій, що інкримінуються. В той же час обвинувачений стверджує, що його оговорили свідки, що у разі зміни запобіжного заходу не виключає ризику того, що обвинувачений буде впливати на свідків з метою зміни їх показів.

Колегія суддів, приходить до висновку, що обвинувачений може чинити вплив на недопитаних під присягою свідків, з метою затягування судового розгляду по суті та зміни їх показів.

Колегія суддів частково погоджується і з доводами прокурора про те, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки як встановлено з матеріалів справи, обвинувачений раніше не судимий в силу статті 89 КК України. Однак, як вбачається з матеріалів справи, які безпосередньо досліджені колегією суддів, обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 187 КК України, що є особливо тяжким злочином, хоча справа й припинена за статтею 49 КК України - по закінченню строків давності.

Коллегія суддів відхиляє доводи сторони захисту та обвинуваченого, що розшук був формальним, оскільки постанова про оголошення в розшук не оскаржувалася в порядку статті 303 КПК України.

Щодо посилань захисника ОСОБА_10 про тривале тримання під вартою обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідним зазначити, що за час перебування кримінального провадження на розгляду, було оголошено обвинувальний акт, встановлено порядок дослідження доказів, частково допитано свідків, розглянуто численну кількість клопотань обвинуваченого та захисників, адосліджено усі письмові матеріали, відтак, колегія суддів без безпідставних зволікань та затримок здійснює розгляд даного провадження.

Крім того, колегією суддів створено всі належні умови для швидкого та оперативного розгляду кримінального провадження та як вбачається з протоколів судових засідань у даному складі судові засідання переважну кількість відкладались за стороною захисту та обвинуваченого.

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини щодо порушення статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, колегія суддів у даному конкретному випадку звертає увагу на рух кримінального провадження, його складність, періодичність призначення судових засідань, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, оскільки ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 12.12.2019 року у справі « Піхун проти України»(заява № 63754/09 ) Європейський Суд зауважив, що «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у контексті обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи та поведінка заявника і відповідних органів державної влади, які розглядають справу …».

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою сама по собі не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України,

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_9 матері похилого віку та неповнолітньої дитини, на думку колегії суддів, не є підставою для зміни запобіжного заходу, обраного обвинуваченому та не спростовують ризики на які вказує прокурор.

Посилання сторони захисту на тривала перебування під вартою відхиляються, оскільки переважна частина судових засідань відкладалась за клопотанням захисників та обвинуваченого.

У колегії суддів відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України та забезпечити його належну поведінку.

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, - можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців.

Коллегія суддів зауважує, що під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_9 скаржився на погіршення стану здоров"я та відсутності належної медичної допомоги.

Крім того, захисником ОСОБА_10 заявлено скаргу щодо невиконання уповноваженими особами ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" ухвал суду про проведення медичного обстеження та призначення необхідного лікування обвинуваченому.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави. Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції.

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Ухвалами колегії суддів від 14 вересня 2021 року та від 03 листопада 2021 року зобов`язано уповноважених осіб ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" забезпечити проведення медичного обстеження ОСОБА_9 лікарем медичної частини для встановлення діагнозу та призначення необхідного лікування, призначено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лікування в обсязі, передбаченому стандартами та нормативами медичної допомоги у сфері охорони здоров`я. Станом на лютий 2022 року про виконання ухвал не повідомлено.
Тому колегія суддів вважає за необхідне звернутися до уповноважених осіб ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" з приводу виконання ухвали суду та зобов`язати вжити заходів щодо негайного проведення медичного обстеження ОСОБА_9 з урахуванням скарг на стан здоров"я, крім того, витребувати з інформацію про причини невиконання ухвал Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року, від 03 листопада 2021 року, а також копію належним чином засвідченої медичної картки слідчо-заарештованого ОСОБА_9 .
Тому враховуючи, що ОСОБА_9 є слідчо-заарештованим, колегія суддів вважає, що з метою дотримання його прав слід провести відповідне медичне обстеження для перевірки скарг останнього.
Оскільки попередні ухвали колегії судів не виконані, суд вважає за доцільне покласти на Дніпропетровську обласну прокуратуру контроль за виконанням ухвали в частині забезпечення медичного обстеження обвинуваченого, який є слідчо-заарештованим та перебуває під юрисдикцією суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 171, 181-183, 331, 367 КПК України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою - задовольнити.

Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому - залишити без задоволення.

Клопотання ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" строком на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 05 квітня 2022 року включно.
Скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 щодо невиконання ухвал суду - задовольнити частково.

Зобов`язати ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" НЕГАЙНО ЗАБЕЗПЕЧИТИ ПРОВЕДЕННЯ медичного обстеження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 лікарем невропатологом з урахуванням скарг на стан здоров"я, встановити діагноз та призначити необхідне лікування в обсязі, передбаченому стандартами та нормативами медичної допомоги у сфері охорони здоров`я.
Зобов`язати уповноважених осіб ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" НЕГАЙНО повідомити Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стан здоров"я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а так само, чи може останній за станом здоров"я утримуватись в умовах ДУ "Криворізька установа виконання покарань № 3" та приймати участь у судових засіданнях.
Зобов`язати уповноважених осіб ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" НЕГАЙНО повідомити Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області чи має установа можливість надати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідну медичну допомогу та лікування.
Витребувати з ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" інформацію про причини невиконання ухвал Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року, від 03 листопада 2021 року, від 20 грудня 2021 року а також копію належним чином засвідченої медичної картки слідчо-заарештованого ОСОБА_9 .
Зобов"язати ДУ "Криворізька установа виконання покарань №3" повідомити Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про вжиті заходи на виконання даної ухвали.
ПОВТОРНО роз"яснити адвокату ОСОБА_10 , що останній не позбавлений права на звернення з відповідною заявою до уповноважених органів про внесення відомостей до ЄРДР щодо невиконання ухвали суду.
Копію ухвали направити до:
- Державної установи "Криворізька установа виконання покарань № 3" - для відома та виконання;
- Дніпропетровської обласної прокуратури - для відома та виконання;
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захисникам.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпропетровську обласну прокуратуру.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошення 09 лютого 2022 року об 12 год. 50 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3