Справа № 167/756/13-к Провадження №11-кп/802/541/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000019 щодо ОСОБА_9 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 396КК України, ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопрушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2022 року,
В С Т А Н О В И В
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 02 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора; обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 30 липня 2022 року включно.
Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з 15.00 год. 01 червня 2022 року, тобто з моменту фактичного його затримання.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.
Вважає, що ухвала Луцького міськрайонного суду від 02 червня 2022 року є незаконною, необґрунтованою, немотивованою, такою, що підлягає до скасування у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам.
Зазначає, що судом при постановленні свого рішення належним чином не враховано і просить врахувати те, що з початком збройної агресії Російської Федерації проти України ОСОБА_8 невідкладно записався у склад добровільно мобілізованих осіб до складу ЗСУ, а саме лав військової частини НОМЕР_1 і виявив самостійне бажання обрати військову спеціальність за фахом номера обслуги ЗУ-23, з обслуговування зенітної установки/зенітно-ракетного комплексу, про що отримав сертифікат Міноборони України № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 від 09.05.2022. За час несення служби останній має виключно позитивні характеристики. Окрім того клопотання т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_10 про обрання ОСОБА_8 більш м`яковго виду запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, наявність міцних соціальних зв`язків дружини та неповнолітних дітей, постійного місця роботи вказує про те, що обраний вид заходу забезпечення кримінального провадження є явно суворим. Окрім того, як вважає захисник, судом при прийнятті свого рішення не оцінено належним чином, що ризики у кримінальному провадженні не доведені матеріалами кримінального провадження.
З огляду на наведені обставини, захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити і обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, думку прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги захисту, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Частиною третьою ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність такого, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що рішення про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою, постановлене суддею з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.
Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.
Так, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365, ч.2 ст. 121 КК України, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, а метою - запобігання спробам ухилення від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Покликання захисника в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції, зокрема, на дані про особу обвинуваченого, котрий має міцні соціальні зв`язки, пішов добровольцем до ЗСУ під час дії воєнного стану, має позитивні характеристики за місцем несення служби, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, під час розгляду клопотання прокурора з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, які в подальшому були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде дієвим і забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Також, у відповідності до вимог ч.2 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, із застосуванням насильства.
Таким чином, запобіжний захід обраний судом є співмірним кримінальним правопорушенням, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , а тому суд першої інстанції обґрунтовано обрав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відтак, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді