Справа № 455/355/22
Провадження № 1-кп/455/183/2022
ВИРОК
Іменем України

16 серпня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Старий Самбір кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 від 17.04.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терло Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 16 березня 2022 року близько 07 год., маючи умисел на незаконну порубку лісу, з корисливих мотивів, пішов у лісовий масив, який розташований в с. Терло Самбірського району Львівської області, а саме в урочищі «Жаботи» в обході № 3 у кварталі № 39 виділі № 11 Старявського лісництва Відокремленого виробничого підрозділу «Надлісництво Старий Самбір» Державного підприємства «Самбірське лісове господарство», на території якого розташований Регіональний ландшафтний парк "Верхнє Дністровські Бескиди", що відноситься до природно-заповідного фонду України, де порушуючи встановлений порядок проведення порубки деревини, незаконно, без відповідного на це дозволу, з використанням бензопили, зрізав два дерева породи «Ялиця біла», загальною кубомасою 10,6 метрів кубічних, чим заподіяв Хирівській міській раді Самбірського району Львівської області матеріальну шкоду на загальну суму 22 500 грн. Після цього ОСОБА_3 розпиляв незаконно заготовлену ним лісопродукцію на п`ять колод, котрі завантажив на кузов вантажного автомобіля кустарного виробництва, виготовленого на базі автомобіля марки «ГАЗ-53» без номерних знаків, на котрому здійснив перевезення даної лісопродукції з території природно-заповідного фонду до с. Росохи Самбірського району Львівської області, де був зупинений працівниками поліції.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.246 КК України як незаконна порубка дерев та перевезення незаконно зрубаних дерев на території природно заповідного фонду.

18.04.2022 між прокурором Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з умовами даної угоди, ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні. Сторони угоди погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.246 КК України у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому. Крім того зазначив, що цілком розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та надав згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання.

Захисники адвокат ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтримали позицію обвинуваченого та наполягали на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду затвердити та призначити узгоджене сторонами покарання. Крім того, просив також при затверджені угоди вирішити питання щодо долі речових доказів, а саме: незаконно зрубану лісопродукцію, яка є предметом вчинення злочину, та бензопилу марки «Крафт» в корпусі червоного кольору, яка є знаряддям вчинення злочину, - просить конфіскувати; вантажний автомобіль марки «ГАЗ», що є знаряддям вчинення злочину, який належить ОСОБА_7 повернути останньому, оскільки такий не знав і не міг знати про незаконне використання даного автомобіля; саморобний трактор, фактичним власником якого є ОСОБА_7 , - повернути останньому, оскільки даний трактор не використовувався для вчинення злочину; інше майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку та визнано речовими доказами, - повернути їх законному володільцю - ОСОБА_7 , оскільки таке не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення та перебувало у володінні останнього за місцем проживання, так як останній займається ремонтом такої техніки.

Представник потерпілого Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у її відсутності та зазначає, що не заперечує щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафом від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк, отже дане кримінальне правопорушення, відповідно до класифікації, наведеної у ст.12 КК України, є нетяжким злочином, а відтак щодо такого відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав беззастережно та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання. Стверджував, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 , цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, та те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та Кримінального Кодексу України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання.

Зокрема, встановлено, що при укладенні угоди прокурором враховано вимоги ст.470 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам, передбаченим ст.472 КПК України, угода укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст.52 КПК України.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, обвинувачений реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Перевіряючи узгоджене сторонами угоди покарання за ч.3 ст.246 КК України у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень, на відповідність його вимогам Кримінального Кодексу України, судом встановлено, що таке покарання визначене у межах, установлених у санкції ч.3 ст.246 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на військовому обліку, наявності обставин, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, на думку суду, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, та за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст.50 КК України, меті покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що угоду про визнання винуватості, укладену 18.04.2022 року між прокурором Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за ч.3 ст.246 КК України у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Матеріальна шкода на суму 22500 гривень відшкодована добровільно, що підтверджується квитанцією №71 АТ «Ощадбанк» від 18.04.2022 про сплату ОСОБА_3 суми у розмірі 22500гривень.

Накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.04.2022 арешт на майно відповідно до ст.174 КПК України слід скасувати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Так, пунктом 1 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).

Пунктом 5 ч. 9 ст. 100 КПК України встановлено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Враховуючи вищенаведені положення, суд вважає, що речові докази, а саме: незаконно зрубану лісопродукцію, яка є предметом вчинення злочину, та бензопилу марки «Крафт» в корпусі червоного кольору, яка є знаряддям вчинення злочину, - слід конфіскувати; вантажний автомобіль марки «ГАЗ», який є знаряддям вчинення злочину, проте власником якого, як встановлено в судовому засіданні, є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід повернути останньому, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про його причетність до скоєного даного злочину, також із матеріалів кримінального провадження не встановлено, що такий знав і міг знати про незаконне використання даного автомобіля, про що також свідчить заява ОСОБА_7 , в якій останній вказує, що не був обізнаний, що його син самовільно використовував його транспортний засіб у протиправних цілях; саморобний трактор, фактичним власником якого є ОСОБА_7 , - повернути останньому, оскільки даний трактор не використовувався для вчинення злочину; інше майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку та визнано речовими доказами, - повернути їх законному володільцю - ОСОБА_7 , оскільки таке не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.100, 174, 314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000120 від 17.04.2022, укладену 18.04.2022 року між прокурором Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.04.2022 на: лісопродукцію у вигляді п`яти незаконно зрізаних неклеймованих колод деревини породи «Ялиця» довжиною по 4,5 м кожна, та двох дерев`яних лігів, призначених для закочування по них колод деревини на кузов автомобіля, які мають довжину по 4,5 м; вантажний автомобіль кустарного виробництва, котрий зібраний із вузлів та агрегатів від різних транспортних засобів, а саме: із кабіною темно-зеленого кольору від автомобіля марки «ГАЗ-53» та металевими бортами червоного кольору, без зазначеного номеру шасі (рами).

Речові докази, а саме:

-лісопродукцію у вигляді п`яти незаконно зрізаних неклеймованих колод деревини породи «Ялиця» довжиною по 4,5 м кожна, які в тонших кінцях мають наступні діаметри: 1) 60 х 57 см; 2) 65 х 62 см; 3) 45 х 46 см; 4) 56 х 57 см; 5) 62 х 64 см, та два дерев`яні лігі, призначені для закочування по них колод деревини на кузов автомобіля, які мають довжину по 4,5 м та наступні діаметри у тоншому кінці: 13 х 11 см та 12 х 14 см, яка (лісопродукція) завантажена на автомобіль «ГАЗ» та знаходиться на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, - конфіскувати;

-одну бензопилу марки «Крафт» в корпусі червоного кольору без шини та ланца, яка згідно квитанції №1192 знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області конфіскувати;

-вантажний автомобіль кустарного виробництва, без номерних знаків, котрий зібраний із вузлів та агрегатів від різних транспортних засобів, а саме: із кабіною темно-зеленого кольору від автомобіля марки «ГАЗ» та металевими бортами червоного кольору, без зазначеного номеру шасі (рами) який знаходиться на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с.Терло Самбірського району Львівської області;

-один саморобний трактор без номерних знаків із повним приводом, з лебідкою, з кабіною зеленого та сірого кольорів, який передано на тимчасове відповідальне зберігання ФОП « ОСОБА_9 » на територію його лісопильного цеху, розташованого в с.Терло Самбірського району - повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с.Терло Самбірського району Львівської області;

-одну бензопилу виробництва т.м. «Штіль 026» в корпусі оранжевого кольору з шиною та ланцом; дві бензопили виробництва т.м. «Хустварна 257» в корпусі оранжевого кольору без шини і ланцюга та без кришки і натяжного механізму; одну бензопилу виробництва т.м. «Штіль 034» в корпусі оранжевого кольору без шини та ланцюга; платсмасовий корпус від бензопили виробництва т.м. «Хустварна» в розібраному стані без шини і ланцюга; одну бензопилу виробництва т.м. «Зіпстар 4518» в корпусі червоного кольору з шиною та ланцюгом; розібраний корпус від бензопили в неповній комплектації, без назви виробника білого кольору; напіврозібрану бензопилу без назви виробника в корпусі синього кольору без шини і ланцюга; дев`ять шин від бензопили, різних виробників та різних розмірів; тридцять вісім ланцюгів від бензопили різної довжини, різних виробників, всі зі слідами використання та різного ступеня зношення; три металеві троси, з яких два троси діаметром до 5 мм. та один трос діаметром близько 8 мм., покриті іржею; одну відкручену від бензопили стару вихлопну; два розібрані від бензопили блоки циліндрів без поршнів; один металевий ланцюг довжиною близько 2-х м.; одну сокиру із дерев`яною ручкою; один металевий ланцюг довжиною близько 7 м. з прикріпленим до нього полотняним пасом; один металевий трос діаметром приблизно 5 мм завдовжки близько 2 м.; один фонарик без назви виробника в корпусі коричневого кольору із кріпленням для носіння на голові; які знаходяться в камері зберігання речових доказів ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області - повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с.Терло Самбірського району Львівської області.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1