Справа № 756/1979/22
Провадження № 1-кс/756/481/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 30.11.2021 про закриття кримінального провадження №0002683, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача ВД Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 30.11.2021 про закриття кримінального провадження №0002683, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що старшим дізнавачем ВД Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 30.11.2021 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002683. Однак заявник вважає, що дізнавач безпідставно закрив кримінальне провадження, оскільки не провів всіх необхідних слідчий дій для всебічного та об`єктивного розгляду. У зв`язку з чим заявник просить постанову старшого дізнавача ВД Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 30.11.2021 про закриття кримінального провадження №0002683 від 15.03.2016 скасувати.

До суду 13.05.2022 надійшли витребувані судом матеріали кримінального провадження № 0002683.

ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився. При цьому, 13.05.2022 до суду від заявника надійшла заява у якій просить розгляд скарги здійснювати за його відсутності, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Уповноважений прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився. 12.05.2022 від прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд скарги у відсутність уповноваженого прокурора.

Старший дізнавач ВД Оболонського УП ГУНП в м. Києві будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.

Ураховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлялися про час та місце розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду скарги ОСОБА_3 за матеріалами скарги та матеріалами кримінального провадження №0002683 від 15.03.2016.

Враховуючи те, що учасники справи на засідання не з`явились, то у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши скаргу, документи долучені в її обґрунтування, матеріали кримінального провадження №0002683 на підставі яких прийнято рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення, слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також у ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Як убачається з витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань, 15 березня 2016 року Оболонським УП ГУ НП у м. Києві було внесено відомості та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №5002683 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Постановою старшого дізнавача ВД Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 30.11.2021 було закрито кримінальне провадження №0002683, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2016 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Як убачається з постанови, підставою для закриття провадження №0002683 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України стало те, що органом досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Із норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Отже, постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, дізнавач, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Однак, як убачається з матеріалів, на підставі яких прийнято рішення про закриття кримінального провадження, вказані вимоги було проігноровано, а винесена постанова є не обгрунтованою та носить формальний характер.

Слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки у ній не викладено відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх належне обґрунтування.

У постанові дізнавача про закриття кримінального провадження не обґрунтовано та не зазначено, на підставі яких саме проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Тому доводи особи, якою подано скаргу, про незабезпечення органом досудового розслідування повного та всебічного досудового розслідування в даному кримінальному провадженні слушні, а тому висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 30.11.2021 про закриття кримінального провадження №0002683, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України задовольнити.

Постанову старшого дізнавача відділу дізнання Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 30 листопада 2021 року про закриття кримінального провадження №0002683, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України скасувати.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002683 від 15.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України повернути до Оболонського УП ГУ НП у м. Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1