Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/1874/22
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

23 серпня 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Біла Церква, в судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002934, яке внесене до ЄРДР 26 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КК України,

У С Т А Н О В И В:

прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що вони обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КПК України, наразі, продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати йому домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати йому домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 підтримав своїх підзахисних, надав правове обґрунтування, посилався на те, що названий прокурором ризик не є достатнім, для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, у виді тримання під вартою.

Судом установлено, що згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються за ч. ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 127 КПК України, з таким викладом фактичних обставин.

«23 листопада 2021 року близько 21:00 год. ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_4 та з ОСОБА_7 знаходилися в гаражному приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої.

В ході проведення дозвілля у ОСОБА_7 виник конфлікт з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті невиконання ОСОБА_7 зобов`язання із ремонту мопеду, який він обіцяв виконати напередодні. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за попередньої змови виник умисел на спричинення потерпілому фізичного та морального страждання.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи з прямим умислом на заподіяння фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_7 , шляхом вчинення насильницьких дій, з метою, примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме відремонтувати мопед, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно за попередньою змовою, заподіяли останньому фізичного та морального страждання. З цією метою ОСОБА_4 взяв з полиці скляну банку, в яку набрав бензин з баку мопеда, та облив ним потерпілого ОСОБА_7 . Після цього, дістав запальничку та намагався підпалити останнього, однак вона не спрацювала, а тому ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел бажаючи довести до кінця дії ОСОБА_4 , взяв до рук запальничку та підпалив потерпілого ОСОБА_7 , після чого штовхнув його в оглядову яму гаражного приміщення.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: термічного опіку полум`ям обличчя та обох кистей (з гнійним запаленням на правій кисті), ушкодження нігтьових пластин пальців рук обох кистей, площею 9% поверхні тіла, термічних опіків повік обох очей, термічного опіку зовнішнього вуха та носа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного видужання необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні (21 день).

Крім цього, 23 листопада 2021 року близько 21:00 год. ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_4 та з ОСОБА_7 знаходилися в гаражному приміщенні, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали спиртні напої.

В ході проведення дозвілля у ОСОБА_7 виник конфлікт з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті невиконання ОСОБА_7 зобов`язання із ремонту мопеду, який він обіцяв виконати напередодні. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за попередньої змови виник умисел на спричинення потерпілому фізичного та морального страждання.

В ході конфлікту, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 діючи в групі за попередньою змовою, на ґрунті виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_7 маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вчинили такі дії.

Так, ОСОБА_4 взяв з полиці скляну банку, в яку набрав бензин з баку мопеда, та облив ним потерпілого ОСОБА_7 . Після цього, дістав запальничку та намагався підпалити останнього, однак вона не спрацювала, а тому ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел бажаючи довести до кінця дії ОСОБА_4 , взяв до рук запальничку та підпалив потерпілого ОСОБА_7 , після чого штовхнув його в оглядову яму гаражного приміщення.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: термічного опіку полум`ям обличчя та обох кистей (з гнійним запаленням на правій кисті), ушкодження нігтьових пластин пальців рук обох кистей, площею 9% поверхні тіла, термічних опіків повік обох очей, термічного опіку зовнішнього вуха та носа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного видужання необхідно тривалий строк більше ніж 3 тижні (21 день)».

Згідно із ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 29 листопада 2021 року, ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 26 січня 2022 року, ОСОБА_4 змінений запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, в межах строку досудового розслідування, до 26 лютого 2022 року, включно.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2022 року, продовжений строк дії, застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу, у виді домашнього арешту, строком на два місяці.

Згідно із ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 29 листопада 2021 року, ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 26 січня 2022 року, ОСОБА_5 змінений запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, в межах строку досудового розслідування, до 26 лютого 2022 року, включно.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2022 року, продовжений строк дії, застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу, у виді домашнього арешту, строком на два місяці.

В судове засідання від 25 травня 2022 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явилися, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 108).

В судове засідання від 10 червня 2022 року, ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 121).

В судове засідання від 10 червня 2022 року, ОСОБА_5 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся за допомогою SMS-повідомлення (а.с. 125).

В судове засідання від 13 червня 2022 року, ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся під розписку (а.с. 146).

В судове засідання від 13 червня 2022 року, ОСОБА_5 не з`явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду повідомлявся за допомогою SMS-повідомлення.

Відповідно до листа від 12 травня 2022 року № 2220/109/1100/2022, від 18 травня 2022 року № 2316/109/1100/2022, 03 травня 2022 року та 11 травня 2022 року ОСОБА_5 порушено умови домашнього арешту.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 , при обґрунтуванні необхідності тримання під вартою ОСОБА_4 , посилався на ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними.

Судом установлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, сім`ї та утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України, за найтяжчий із яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На думку суду, все викладене, в сукупності, свідчить, що зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , відсутність стримуючих факторів він може, з метою уникнення відповідальності здійснити спроби втечі та переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суду доведено, що з огляду на ступінь ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду, який є високим, факт порушення ним умов домашнього арешту, неявки за викликом до суду, насильницький характер злочинів у яких він обвинувачується, запобігти установленим ризикам передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливо.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає ОСОБА_4 розмір застави.

Прокурор ОСОБА_3 , при обґрунтуванні необхідності тримання під вартою ОСОБА_5 , посилався на ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними.

Судом установлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, сім`ї та утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 122 КК України, за найтяжчий із яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

На думку суду, все викладене, в сукупності, свідчить, що зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , відсутність стримуючих факторів він може, з метою уникнення відповідальності здійснити спроби втечі та переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суду доведено, що з огляду на ступінь ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, допущені порушення умов домашнього арешту, насильницький характер злочинів у яких він обвинувачується, запобігти установленим ризикам передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливо.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає ОСОБА_5 розмір застави.

Керуючись ст. 189-191, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , строком на шістдесят днів, тобто до 21 жовтня 2022 року, включно.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , строком на шістдесят днів, тобто до 21 жовтня 2022 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим, захисником, прокурором.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 25 серпня 2022 року о 08:40 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1