Справа № 939/534/20
УХВАЛА
підготовчого судового засідання

26 липня 2022 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , в режимі відеоконференції з приміщення ДУ "Київський слідчий ізолятор",

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянці Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000758 від 08 грудня 2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

12 березня 2020 року до Бородянського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Внаслідок збройної агресії РФ проти України і активних бойових дій в смт Бородянці Київської області, в період з 27 лютого до 02 березня 2022 року, були частково знищені матеріали кримінального провадження, зокрема, журнали судових засідань та технічні носії інформації, на яких було зафіксовано судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим за ухвалою судді від 18 липня 2022 року підготовче судове засідання було повторно призначено на 26 липня 2022 року на 15 годину.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
05 грудня 2019 року, в період з 17-ї до 19-ї години, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 знаходився за місцем проживання ОСОБА_5 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де вони вживали спиртні напої. В ході розпиття спиртних напоїв ОСОБА_9 виразився в бік ОСОБА_4 та ОСОБА_5 образливими словами. Після цього, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , 05 грудня 2019 року, в період з 17-ї до 19-ї години, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання ОСОБА_5 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обуреним словами ОСОБА_9 , діючи умисно, групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, по черзі з ОСОБА_5 наніс ОСОБА_9 , удари по голові, від яких останній, втративши рівновагу, впав на підлогу.

Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи групою осіб, спільно з ОСОБА_5 , нанесли ОСОБА_9 , який лежав на підлозі не менше 11-ти ударів в ділянку голови, не менше 12-ти ударів по тулубу, не менше 4-х ударів по сідницях, одного удару по лівій гомілці. В результаті своїми умисними протиправними діями в сукупності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_9 наступні тілесні ушкодження: по одній забитій рані правої вушної та правої щічної ділянок, синці обох повік очей (симптом окулярів), по одному синцю обох виличних ділянок, два синця чола (справа та зліва), припухлість м`яких тканин скронево - тім`яних ділянок, перелом кісток носа, по три крововиливи в слизові оболонки правої щічної ділянки, крововиливи в м`які тканини волосистої частини голови з гематомою тім`яно - скроневих ділянок, субдуральний крововилив під тверду мозкову оболонку скронево - тім`яних доль, дифузний субарахноїдальний крововилив під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку, ділянки крововиливів (забої) в речовину потиличної та лівої скроневих долей ближче до базальних поверхонь, крововиливи в стовбур та підкіркові структури, крововиливи в шлуночки мозку, які утворюють єдиний комплекс внутрішньочерепної травми, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Синці грудей (зі сторони спини), 5-ть згрупованих саден на бічній поверхні грудей зліва, крововиливи в підшкірну жирову клітковину та м`язи правої та лівої бічних стінок живота, в куполи діафрагми, міжреберні м`язи та пристінкову плевру; неповні переломи 8-10-го ребер справа, неповні переломи 8-10-го ребер зліва з ушкодженням пристінкової плеври, які в сукупності утворюють закриту травму грудей, мають ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Синці поперекової та крижової ділянок спини, через капсульний розрив лівої частки печінки; субкапулярні розриви правої частки печінки, які в сукупності (синці поперекової та крижової ділянок спини, через капсульний розрив лівої частки печінки) утворюють закриту травму живота, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, не знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Чотири синці сідничних ділянок з просвітленням в центрі, садно лівої гомілки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок отриманої внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку, на що вказують синці, рани, крововиливи в м`які тканини голови та обличчя, переломи кісток носа, субдуральний крововилив під тверду мозкову оболонку скронево - тім`яних доль, дифузний субарахноїдальний крововилив під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку, ділянки крововиливів (забої) в речовину потиличних та лівої скроневих долей ближче до базальних поверхонь, крововиливи в стовбур та підкіркові структури, крововиливи в шлуночки мозку ОСОБА_9 помер на місці події.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , посилаючись на те, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України, підстав для закриття провадження або внесення подання про визначення підсудності немає, просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Захисники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_8 погодилися з думкою прокурора про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши думки прокурора ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_8 , вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Бородянському районному суду Київської області, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна шістдесят днів. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 обвинувачуються у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, і, усвідомлюючи, що в разі визнання їх судом винуватими у вчиненні цього кримінального правопорушення, їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, вони можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що також підтверджується тим що після вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тимчасово залишили місце проживання, зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 намагався ховатися, а обвинувачений ОСОБА_5 позбувся мобільного телефона і поїхав до іншої області з метою переховування.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не перебуваючи під вартою, матимуть змогу впливати будь-якими методами, у тому числі й залякуванням, на потерпілу, свідків, з метою надання ними неправдивих показів, оскільки мешкають в одному населеному пункті з останніми. Також, не перебуваючи під вартою, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить той факт, що після настання смерті ОСОБА_9 вони намагалися заховати його тіло, і крім того, обвинувачений ОСОБА_5 через декілька днів повернувся до того місця разом вже зі своїм братом, де закопали тіло ОСОБА_9 , з метою введення слідства в оману і ухилення від відповідальності. Тому, аналізуючи зібрані в сукупності докази, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження строкутримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під вартою.

Вислухавши думку захисника адвоката ОСОБА_6 , яка заперечувала проти клопотання прокурора та просила суд змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав свого захисника, думку захисника адвоката ОСОБА_7 , який також заперечував проти клопотання прокурора і просив змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт чи особисте зобов`язання, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який підтримав позицію свого захисника, думку потерпілої ОСОБА_8 , яка підтримала клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

За ухвалою підготовчого судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2020 року.

В подальшому обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, на даний час до 31 липня 2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушен ня;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 25 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів".
Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими, враховуючи репутацію обвинувачених і дані про їх особи, які ніде не працюють, не мають постійного джерела доходів, їх поведінку після вчинення кримінального правопорушення і що вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, свідчать про наявність ризиків, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду, впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку обвинувачених, оскільки не забезпечить запобігання цим ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визнавати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розмір застави, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило смерть потерпілого.
Керуючись ст. 31, 176, 177, 178, 183, 197, 199, 314, 315, 316 КПК України, суд

у х в а л и в :

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду Київської області на 04 серпня 2022 року на 11 годину.

Кримінальне провадження розглянути суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , потерпілу ОСОБА_8 .

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 24 вересня 2022 року.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 24 вересня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення лише в частині обрання запобіжного заходу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії ухвали суду.

Головуючий-суддяОСОБА_11