Провадження № 1-кс/932/13/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна. В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року у справі № 200/14137/18 було накладено арешт на 68/100 частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Підставами накладення арешту було те, що невстановлені особи шахрайським шляхом здійснили незаконне відчуження 68/100 частин домоволодіння, чим завдали ОСОБА_5 майнової шкоди.

На цей час, як вважає скаржник, обставини, що зумовили накладення арешту змінилися. Так, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 тривав цивільний спір, за результатами якого встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 не є ані власником, ані співвласником 68/100 частин спірного домоволодіння, і не має жодного відношення до цього майна, а тому його права не можуть бути порушеними. Оскільки у даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру, слідчі дії фактично не проводяться, скаржник вважає, що правові підстави накладення арешту на майно відпали, тому просить слідчого суддю скасувати арешт, що накладений на 68/100 частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту 101, у вигляді заборони відчуження.

В судове засідання скаржник та її представник не з`явились, повідомлені у встановленому порядку.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений належними чином.

Неявка належним чином повідомлених учасників судового розгляду, не перешкоджає розгляду даного клопотання про скасування арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з нижченаведеного.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З наданих слідчим суддею матеріалів убачається, що в провадженні Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0002212, яке розпочато за фактом незаконного заволодіння шахрайським шляхом майном заявника, а саме 68/100 частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що завдало матеріальної шкоди ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя відзначає, що вирішення будь-якого цивільно-правового спору не може свідчити про те, що в існуванні арешту відпала потреба, оскільки метою арешту у кримінальному провадженні є збереження речових доказів, запобігання їх приховуванню, зниженню чи відчуженню. Тобто в даному випадку існують кримінально-правові відносини, відтак слідчим суддею не приймаються доводи, що за результатами цивільного спору визнано право власності на спірну частину домоволодіння за ОСОБА_4 . Така обставина не може бути підставою для скасування арешту. Разом із тим, кримінальне провадження на даний час не закрито, воно триває. Доказів закриття кримінального провадження, вручення підозри чи звернення до суду з обвинувальним актом, скаржником не надано. Вирішення питання про арешт майна може здійснюватися лише у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування, або судом під час судового розгляду і постановлення вироку. На даний час арешт вважається таким, що накладений правомірно, і передчасне його скасування може призвести до подальшого відчуження майна на користь третіх осіб, тобто речовий доказ буде втрачено. Це завдасть шкоди кримінальному провадженню та буде суперечити завданням кримінального провадження.

Таким чином, підстав для скасування арешту не вбачається, тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 309, 369, 371-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6