Справа № 298/320/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/309/22, за апеляційною скаргою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 08.06.2022.
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 в певний період доби, а саме з 22 по 06 год. ранку наступної доби, на строк до 06.08.2022, щодо:
Цією ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено обов`язки:прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також іншими на даний час не встановленими досудовим розслідуванням особами, з метою отримання незаконних прибутків, шляхом забезпечення протягом тривалого часу стабільного складу групи, яке супроводжувалось особистими зустрічами та телефонними зв`язками, вчинили умисний тяжкий злочин у сфері недоторканості державного кордону України, пов`язаного з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, за наведених нижче обставин.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 , через невстановлену на даний час досудовим розслідуванням особу, дізнався, що громадянину України ОСОБА_12 , необхідно перетнути державний кордон України поза межами
пункту пропуску до однієї з країн Європейського Союзу, а саме Словацьку Республіку. На підставі отриманої інформації, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу, а саме Словацької Республіки. В подальшому, ОСОБА_10 надав інформацію ОСОБА_6 та ОСОБА_11 про те, що ним підібрано особу, яку необхідно переправити через державний кордон України, та доручив учасникам злочинного угрупування організувати таке переправлення, шляхом надання засобів для перетину через державний кордон України поза межами пункту пропуску громадян через державний кордон України, а також підшукування місця та напрямку для перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску через державний кордон України. Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , з метою підготовки засобів для перетину державного кордону України, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визначили план та порядок перетину державного кордону України, поза межами пунктів пропуску через державний кордон України ОСОБА_12 , а також порядок оплати, що полягало у наступному: спочатку громадяни України ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за попередньою домовленістю мають зустрітися з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на автозаправній станції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та після домовленості, мають їх супроводити до с.Зарічево Ужгородського району Закарпатської області, де ОСОБА_12 залишиться у будинку батьків ОСОБА_10 певний час, а ОСОБА_13 супроводити до пункту пропуску «Малий Березний Убля» для її офіційного перетину через державний кордон України, яка спочатку мала вивезти свій автомобіль марки «Фольсваген», а потім повернутись на територію України для сплати коштів в сумі 5000 доларів за незаконний перетин її чоловіка ОСОБА_12 . Узгодивши між усіма учасниками групи план переправлення ОСОБА_12 через державний кордон України, ОСОБА_6 , діючи з відома ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_12 , що може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України, шляхом його доставки до прикордонної зони, вказання вірного напрямку в сторону державного кордону України зі Словацькою Республікою та гарантії безпечного та конспіративного перетину державного кордону, за рахунок ретельної підготовки та вивчення патрулів прикордонної служби, за що ОСОБА_12 змушений передати через свою дружину ОСОБА_13 , котра у даному випадку, після повернення в Україну має передати грошові кошти в сумі 5000 доларів за незаконний перетин свого чоловіка ОСОБА_12 поза офіційним пунктом пропуску. Надалі, 15.03.2022 о 13 год. 20 хв., ОСОБА_10 та ОСОБА_6 відповідно до обумовленого раніше плану, з корисливого мотиву, діючи з відома ОСОБА_11 , перебуваючи на території автозаправної станції «ОККО» в м.Уждгороді вул.Гагаріна,101, на автомобілі марки «Skoda Octavia» сірого кольору, універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зустрілись із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , де обговоривши подальші свої дії, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 сіли у свій автомобіль марки «Фольсваген» та прослідували за автомобілем марки «Skoda Octavia» сірого кольору, універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_10 , та в якості пасажира ОСОБА_6 , до будинку батьків ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_3 . На наступний день, а саме 16.03.2022 о 09 год., за вказівками ОСОБА_10 , ОСОБА_13 на своєму автомобілі марки «Фольсваген», вирушила в напрямку пункту пропуску «Малий Березний Убля», де виїхала у Словацьку Республіку. Того ж дня, близько 16 год. ОСОБА_13 повернулась на територію України в пішому порядку, де на неї, в сервісному центрі пункту пропуску очікував ОСОБА_6 на автомобілі марки «Форд Фієста» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відвіз останню до будинку батьків ОСОБА_10 в АДРЕСА_3 .
Окрім того, 16.03.2022 близько 14 год., ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_12 , який на той час перебував у будинку батьків ОСОБА_10 , щоб ОСОБА_12 збирав свої особисті речі. Після чого, за отриманими вказівками від ОСОБА_10 , ОСОБА_12 сів в автомобіль марки «Форд Фієста» реєстраційний номер НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_6 , який у свою чергу довіз ОСОБА_12 до околиці м.Перечина з метою проведення конспіративних заходів, пов`язаних зі зменшенням транспортних засобів, залучених до вчинення даного протиправного діяння, де ОСОБА_12 пересів до транспортного засобу «Фольсваген Гольф», за кермом якого перебував ОСОБА_11 та ще дві невідомі особи.
Після чого, перебуваючи в транспортному засобі «Фольсваген Гольф», за кермом якого знаходився ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ще дві невідомі особи, попрямували в сторону населеного пункту Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області, де зайшли в кафе «Любош» для отримання подальших вказівок від ОСОБА_10 . О 18 год. 40 хв., після отримання вказівок від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 наказав сісти в автомобіль і вони разом поїхали до населеного пункту Мирча Ужгородського району Закарпатської області, де за попередньою домовленістю, ОСОБА_12 та ще дві невідомі особи пересіли у невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль марки В АЗ 2105, темно-червоного кольору, який довіз їх до населеного пункту Завосино Ужгородського району Закарпатської області. Перебуваючи на околиці населеного пункту Завосино, ОСОБА_12 та ще двох невідомих осіб зустріла невстановлена на даний час досудовим розслідуванням особа в балаклаві, яка наказала ОСОБА_12 та ще двом особам слідувати за ним до лісу.
Після півторагодинної ходьби лісом, невстановлена на даний час особа провідник, довів ОСОБА_12 та ще двох осіб до загороджувального паркану. Однак потрапити до Словацької Республіки ОСОБА_12 не вдалось, оскільки його було затримано прикордонним нарядом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а двом іншим невстановленим особам та невстановлені особі-провідника вдалось втекти.
06.06.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України.
Необхідність застування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий мотивував наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у даному кримінальному провадженні, може знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом погодження показань з особами причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, однак, на думку слідчого судді слідчим не доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на учасників кримінального провадження.
Клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином не мотивоване, а доводи, викладені у ньому, з достатністю не вказують на наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного найсуворішого виду запобіжного заходу буде виправданим. А також не наведено доводів
про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.А тому, слідчий суддя дійшла висновку про можливість застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 08.06. 2022 та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. На його думку, слідчий суддя не врахувала достатньою мірою обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, тяжкість кримінального правопорушення у якому останній підозрюється, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Існування заявлених органом досудового розслідування ризиків підтверджується тяжкістю злочину у якому підозрюється ОСОБА_6 . Окрім того, наразі проводяться слідчі дії щодо встановлення співучасників злочину та відшукування речових доказів, а отже перебування ОСОБА_6 на волі негативно вплинути на хід досудового розслідування, оскільки він може вдатися до приховування речових доказів та впливати на свідків чи ймовірних співучасників. До того, більшість свідків у даному кримінальному провадженні є знайомими підозрюваного ОСОБА_6 . Також, підозрюваний має злочинні зв`язки та досвід незаконного перетину державного кордону, а тому є ризик, що він зможе покинути територію України та переховуватись від органу досудового розслідування за кордоном. З урахування наведених обставин, просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою .
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника. адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 08.06.2022 відповідає.
06.06.2022 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.
06.06.2022 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю із забороною залишати місце проживання у період доби з 22 по 06 год. до 06.08.2022.
Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.
У порядку ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.
Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.
Разом з тим, з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у певний період доби без застосування електронних засобів контролю. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст.176-178,183,193,194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби без застосування електронних засобів контролю та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення ризиків передбачених ст.177 КПК України лише у такий спосіб.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
В контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні №7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 08.06.2022 щодо ОСОБА_9 , - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: