Справа № 165/1445/20 Провадження № 1-кп/165/65/22 q НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську, кримінальне провадження №0000425 від 03 травня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд, -

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів. Вказує, що ризики, які виправдовували застосування такого виду запобіжного заходу та передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшилися, обвинувачений може переховуватися від суду, чинити тиск на потерпілих та свідків, які ще не допитані та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що унеможливлює застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу. Додатково зазначив, що у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який у обвинуваченого ОСОБА_4 відсутнє місце проживання за яким він може відбувати запобіжний захід. Крім того в судовому засіданні не допитано ще всіх свідків, ОСОБА_4 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у разі застосування до нього більш мякого запобіжного заходу може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, обгрунтовуючи своє заперечення тим, що тривалий час утримується під вартою, під час якого значно погіршився стан його здоров`я. Належної медичної допомоги в умовах СІЗО він не отримує, а тому просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав думку обвинуваченого ОСОБА_4 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зазначив, що клопотання про продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є необгрунтованим та формальним, згідно вимог КПК України прокурор повинен подати суду докази, що ризики які виправдовували застосування запобіжного заходу не зменшились. Просив змінити обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту, оскільки стан здоров`я ОСОБА_4 є незадовільним, в умовах слідчого ізолятора відсутнє належне медичне обслуговування, останній не має наміру переховуватися від суду і доказів того, що обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків стороною обвинувачення надано не було. Просить врахувати, що багато свідків вже допитано судом, а потерпілий за ч.2 ст.186 КК України, тривалий час не з`являється до суду. Обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою з 08 травня 2020 року і в Україні діє воєнний стан, тому одних припущень прокурора щодо наявності певних ризиків недостатньо, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, що прокурором зроблено не було. Просить суд також врахувати наявність на території м. Нововолинська місця проживання обвинуваченого, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, доводи прокурора про те, що в судовому засіданні ще не допитані свідки про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.125, ч.1 ст.185 КК України не можна брати до уваги, оскільки за обвинуваченням за такі кримінальні правопорушення не передбачено запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали думку обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен оцінити в сукупності обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, а також підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення доказів, незаконного впливу на учасників судового провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження кримінального правопорушення або вчинення іншого тощо. При цьому у відповідності до п.3, п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Прокурор на заперечення доводів захисту вказав, що на даний час не зменшилися і продовжують існувати ризики того, що обвинувачений буде незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані судом, а також переховуватись від суду, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, які слугували підставами для обрання 08 травня 2020 року та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просить врахувати, що обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак жодних висновків не зробив та обвинувачується у вчиненні нових умисних кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що 29 травня 2020 року до Нововолинського міського суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000425 від 03 травня 2020 року.

Раніше, ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 08 травня 2020 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 05 травня 2020 року з визначенням розміру застави (т.1 а.с.41-45).
Таким чином, з 05 травня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 тримається під вартою і строк дії запобіжного заходу постійно продовжується, востаннє ухвалою Нововолинського міського суду від 13 травня 2022 року до 11 липня 2022 року включно.
На момент розгляду питання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , суд враховує, що кримінальне провадження тривалий час (понад два роки) знаходиться на розгляді в суді. При цьому, за клопотанням прокурора судом неодноразово продовжувався обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Стороною обвинувачення не вживаються заходи щодо забезпечення явки усіх свідків та потерпілих, що з об`єктивних причин унеможливлює суд невиправдано тривалий час завершити розгляд кримінального провадження по суті та дослідження доказів, які б підтверджували чи спростовували винуватість обвинуваченого у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд звертає увагу й на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому обвинуваченому висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд, суд позбавлений можливості оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а може лише перевірити доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення в справі "Панченко проти Росії").
Відповідно до рішення в справі "Бекчиєв проти Молдови", ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Рішенням у справі "Белевицький проти Росії" обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи ЄСПЛ визнав порушенням п.4 ст.5 Конвенції.
В контексті п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризиків, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Ступінь тяжкості обвинувачення, і покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, на думку суду не є достатньою підставою для продовження останньому обраного йому запобіжного заходу.
Разом з тим, у судовому засіданні було встановлено, що на даний час у обвинуваченого є місце для його постійного проживання в м. Нововолинську. Також суд враховує вік обвинуваченого, стан його здоров`я, те, що він хворіє цілим рядом хронічних захворювань з динамікою їх погіршення, а належної медичної допомоги в умов СІЗО не отримує.
Враховуючи вказані обставини, і те, що в клопотаннях сторони обвинувачення про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою протягом понад двох років містяться посилання фактично, на ті самі обставини, які слугували підставами для застосування запобіжного заходу у травні 2020 року без урахування зменшення ризиків з часом, з огляду на те, що судом було допитано чотирьох свідків, суд приходить до висновку, що ризики зазначені прокурором значно зменшилися і з огляду на те, що така тривалість тримання особи під вартою не можна вважати виправданою, належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись. ст.177, ст.178, ст.181, ст.193, ст.194, ст.195, ст.196, ст.202 КПК України, суд,
ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів відмовити.

Задоволити клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 .

Замінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, з 05 липня 2022 року до 05 вересня 2022 року включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати на виклик до суду на першу вимогу;

цілодобово не залишати місце свого проживання без дозволу суду;

утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт або інші документи, що дають право на виїзд з України;

носити електронний засіб контролю.

Ухвалу передати для виконання до ВП №1 ( м. Новоовлинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області за місцем фактичного перебування обвинуваченого.

Згідно вимог ч.4 ст.181 КПК України орган поліції, зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої змінено запобіжний захід на домашній арешт і повідомити про це суд.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 , негайно доставити за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити його з-під варти.

Строк дії ухвали встановити до 05 вересня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1