Справа № 459/956/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1026/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волиця, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 27 вересня 2021 року у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обрано покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Цивільний позов ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 у користь ОСОБА_10 50 000 гривень заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_6 в користь Державного бюджету України витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 4 710 грн 03 коп.

Стягнуто із ОСОБА_6 в користь ОСОБА_10 10 000 гривень витрат на правову допомогу, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілої.

Після вступу вироку в законну силу, арешт накладений ухвалою слідчого судді від 10 лютого 2020 року на автомобіль «Renault Trafic» д.н.з. НОМЕР_1 , скасовано, автомобіль залишено його власнику ОСОБА_6 .

Згідно з вироком, ОСОБА_6 06 лютого 2020 року близько 19 години 30 хвилин, керуючи належним йому технічно справним автомобілем марки «Renault Trafic», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що являється засобом підвищеної небезпеки, перебуваючи на проїжджій частині проспекту Шевченка у місті Червоноград, поблизу будинку № 14, здійснюючи рух автомобілем заднім ходом, проявив неуважність, неналежно оцінив дорожню обстановку та дорожні умови, не переконався у безпечності маневру, чим грубо порушив пункти 1.3, 1.5, 2.3.б, 2.3.д, 10.1, 10.9 ПДР України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, внаслідок чого здійснив наїзд задньою частиною керованого автомобіля на пішохода ОСОБА_10 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої плечової кістки зі зміщенням, забою тазу, перелому тіла лобкової кістки справа без зміщення, забою грудного відділу хребта, забоїв: грудної клітки та передньої черевної стінки, правої молочної залози, лівої гомілки, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області змінити, призначивши йому остаточне покарання у виді 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Змінити даний вирок в частині вирішення цивільного позову та відмовити ОСОБА_10 в стягненні з ОСОБА_6 моральної шкоди. Змінити вказаний вирок у частині стягнення витрат на правову допомогу, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що призначене йому покарання є явно несправедливим через суворість. При обранні такого місцевий суд не врахував, що кримінальне правопорушення вчинене ним вперше та з необережності, раніше він жодного разу не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР, потерпіла теж порушила ряд вимог ПДР. Крім того, апелянт зазначає, що він є малозабезпеченим, інвалідом третьої групи, отримує пенсію в розмірі 1854 грн.

Обвинувачений зазначає, що він щиро розкаявся у вчиненому, максимально сприяв розслідуванню справи, добровільно відшкодував шкоду у розмірі 30 000 грн.

Вважає визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди завищеним та невмотивованим.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та закрити кримінальне провадження щодо нього.

Його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилась. На адресу суду надійшла її заява про те, що вони з ОСОБА_6 повністю примирились, жодних претензій до обвинуваченого у неї не має, а тому просить задовольнити його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Просила розглядати справу у її відсутності.

Її представник ОСОБА_9 просив задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотань обвинуваченого та потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, а також розглянувши клопотання обвинуваченого, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (ст. 46 КК України). Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому закон не пов`язує можливість застосування правил ст. 46 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_6 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, що, з огляду на ставлення винного до наслідків, в цілому характеризується необережною формою вини.

Обвинуваченим у судовому засіданні заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням ОСОБА_6 з потерпілою ОСОБА_10 та закриття кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_10 підтвердила факт примирення та відсутність жодних претензій матеріального характеру та будь-яких інших претензій до обвинуваченого, а також підтримала заявлене ОСОБА_6 клопотання.

Колегією суддів відповідно до ст. 285 КПК України ОСОБА_6 , роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданої ним апеляційної скарги, зміст та вимоги якої також оголошені судом апеляційної інстанції, на що обвинувачений надав свою згоду саме на першочерговий розгляд клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що фактичні обставини провадження, базуючись на викладених нормах права, свідчать про наявність складових примирення винного з потерпілою та можливе виправлення обвинуваченого без застосування заходів кримінального покарання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закриттю відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою на підставі ст. 46 КК України.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як зазначено вище, колегія суддів дійшла до висновку про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, під час проведення досудового розслідування такого, понесено витрати на залучення судового експерта у розмірі 4710 гривень 30 копійок, а саме: на проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта 025/2020 від 23 березня 2020 року) у сумі 1570,10 грн; а проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта15/2/215 від 11 березня 2020 року) у сумі 1570,10 грн; на проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №15/2/214 від 12 березня 200 року) у сумі 1570,10 грн (а.с.157, 165, 169).

За таких обставин, вказані процесуальні витрати у розмірі 4710,30 грн підлягають стягненню з ОСОБА_6 .

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_10 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Державного бюджету України витрати, пов`язані з залученням експерта, в розмірі 4710 гривень 30 копійок.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4