ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/269/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
при секретарі ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/269/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, - ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_6 задоволено, та обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у звязку з оголошенням його у міжнародний розшук, провадження у справі зупинено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо його підзахисного.

Вважає, що фактично судом поза межами визначеного ним попередньо порядку (ухвалою колегії суддів Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2022 року задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою) наперед було вирішено питання про примусове позбавлення волі ОСОБА_6 обранням паралельно вказаного запобіжного заходу.

Посилається на те, що розгляд клопотання про обрання найсуворішого запобіжного заходу заочно, без заслуховування думки обвинуваченого ОСОБА_6 , призвів до грубого порушення засади змагальності і процесуальних прав ОСОБА_6 як сторони кримінального провадження.

Зазначає, що прокурором до клопотання не було долучено жодного документу, який підтверджує оголошення обвинуваченого ОСОБА_6 у міжнародний розшук (довідка, витяг із бази даних Інтерполу), що могло б стати підставою для розгляду клопотання за відсутності обвинуваченого.

Вказує на те, що наведені у клопотанні ризики та доводи прокурора щодо неможливості обрання іншої міри запобіжного заходу є не обгрунтованими оскільки не підтверджені жодними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, на розгляді у Тернопільському міськрайонному суді перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за п.13.ч.2 ст.115 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду аід 09.08.2017 року щодо нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому ухвалою колегії суддів Тернопільського міськрайонного суду було змінено на особисте зобовязання, строк дії якого завершився.

Ухвалою колегії суддів Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2022 року задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів Тернопільського міськрайонного суду від 30.08.2022 року було задоволено клопотання прокурора та оголошено обвинуваченого ОСОБА_6 у міжнародний розшук у звязку з наявністю інформації про перетин ним державного кордону України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частина 6 ст. 193 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись вищенаведеними вимогами закону суд постановив оскаржувану ухвалу про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, наявність ризиків його переховування від органів досудового розслідування та суду у звязку з тяжкістю кримінального правопорушення та суворістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним, перетину ним державного кордону України у період завершення судового розгляду вказаного кримінального провадження, можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки він є раніше судимою особою, без міцних соціальних звязків, без постійного місця роботи та джерела доходу, а тому прийшов до висновку про те, що інший більш мякий запобіжний захід не зможе узабезпечити від настання існуючих ризиків та дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки, а також врахував що його оголошено у міжнародний розшук . З наведеним погоджується і колегія суддів.

Перевіряючи твердження апелянта щодо безпідставного розгляду судом клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 без участі обвинуваченого, колегія суддів вважає їх необгрунтованими оскільки ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 серпня 2022 року обвинуваченого оголошено його у міжнародний розшук, а тому у відповідності до ч.6 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про обрання щодо запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 здійснювався за його відсутності . Окрім того, з журналу судового засідання та оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду був присутній захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , який відповідно до ч.4 ст.46 КПК України користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо обвинуваченим і не може бути доручена захиснику.

Доводи захисника про відсутність доказів перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку апеляційний суд також відхиляє, огляду на наступне.

Розділом ІV Інструкції від 17.08.2020 р. визначений порядок запитування публікації оповіщень Генеральним секретаріатом Інтерполу. Згідно п. 1 вказаного розділу Інструкції від 17.08.2020 р., уповноважений підрозділ (структурний підрозділ центрального органу управління поліції, який забезпечує реалізацію повноважень Національної поліції України із здійснення представництва та виконання зобов`язань України в Інтерполі та повноважень Національної поліції України як Національного центрального бюро Інтерполу) запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну. Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток 1), а також певну інформацію та документи, серед яких завірену копію ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду.

Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції від 17.08.2020 р. уповноважений підрозділ у разі одержання запитів/звернень здійснює їх попередню оцінку щодо обґрунтованості, повноти, правильності оформлення, відповідності правилам Інтерполу.

А згідно п. 9 розділу ІІІ Інструкції від 17.08.2020 р. уповноважений підрозділ та уповноважений територіальний підрозділ (структурні підрозділи територіальних органів поліції, які забезпечують взаємодію територіальних (регіональних) підрозділів (органів), управлінь правоохоронних органів України з компетентними органами іноземних держав щодо боротьби із злочинністю в межах діяльності Інтерполу) повністю або частково відмовляють у виконанні запиту/звернення, у тому числі у випадку, якщо запит/звернення підготовлені з порушенням вимог цієї Інструкції.

Крім того, з п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК випливає, що до клопотання про видачу особи в Україну обов`язково додається засвідчена копія ухвали суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Системний аналіз зазначених нормативно-правових актів дозволяє дійти висновку про те, що оголошення у міжнародний розшук осіб є відмінним від запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Статті 281, 335 КПК встановлюють підстави та порядок оголошення розшуку підозрюваного, обвинуваченого, за змістом яких розшук оголошується постановою слідчого або прокурора, у тому числі, якщо підозрюваний перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик, а також ухвалою суду, якщо обвинувачений ухилився від суду. При цьому, згідно ст. 335 КПК, якщо розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошений ухвалою суду, то організація її виконання доручається слідчому та/або прокурору, які, у свою чергу, уповноважені здійснювати розшукові заходи, у тому числі відповідно до ст. 281 КПК.

Отже, саме з метою отримання у подальшому правоохоронним органом можливості звернутися до уповноваженого підрозділу, а останньому в послідуючому - до Генерального секретаріату Інтерполу із запитом публікації Червоного оповіщення щодо ОСОБА_6 з метою його затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну, прокурор і звернувся до суду із клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якого ухвалою суду лише оголошено у міжнародний розшук, що і передбачено вимогами ст.193 КПК України, тобто для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого не потрібно доводи факту його перебування у такому розшуку достатньо лише його оголошення.

Посилання апелянта на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає необгрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність заявлених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 на даний час переховується від суду, що встановлено в ухвалі суду про оголошення його у міжнароний розшук у звязку зтим, що він не з`явився за викликами в судові засідання та перетнув державний кордон України, крім того, він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КПК України, що є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з огляду на санкцію статті обвинувачення, усвідомлюючи тяжкість скоєного злочину та у разі доведеності його вини, можливість призначення йому судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі, тобто в даному випадку колегія суддів вважає доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК .

Також, прокурором доведено існування ризику можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки останній раніше був судимий за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя особи.

На думку колегії суддів, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1, 5, ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи та знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Перевіряючи доводи апелянта про надання попередньо 23.06.2022 місцевим судом дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді триманя під вартою та паралельного обрання вказаного запобіжного заходу, без його затримання, що свідчить про істотне порушення прав обвинуваченого та порушення принципу змагальності колегія суддів з ними не погоджується оскільки у відповідності до вимог ст.193 КПК України після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд вже за участю обвинуваченого зможе розглянути питання про застосування до нього обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід .

У звязку з вищенаведеним, апеляційну скаргу захисника слід відхилити, а ухвалу місцевого суду- залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 191, 193, 309, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді