У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1642/22

№ 1-кс/183/1209/22

23 серпня 2022 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ ОСОБА_3 погодженого прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 березня 2022 року за №0000124 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
22 серпня 2022 року слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому посилається на те, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000124, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронними органами окрім інших є органи прокуратури.
24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.
14.03.2022року Указом Президента України Володимира Зеленського №133/2022 продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Так, в період лютого-березня 2022 року (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений) начальник Новопсковського відділу Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, перейшов на бік ворогу та добровільно зайняв посаду у структурному підрозділі незаконного правоохоронного органу т.зв. «Генеральной прокуратуре ЛНР», тобто реалізував свій злочинний план, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Слідчий, посилаючись на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, враховуючи покарання, яке може загрожувати підозрюваному, просить накласти арешт на майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 ,з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме:

?земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0372, площею 1480 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
?земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0371, площею 1500 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
?житловий будинок площею 54,7 м2, реєстраційний номер 17206324, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
?автомобіль легковий ВАЗ 21104, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 84000 гривень;
?поточний рахунок, відкритий в АТ «Комерційний банк «Приватбанк», НОМЕР_2 та грошові кошти, які знаходяться на вказаному рахунку;
?поточний рахунок, відкритий в АТ «Комерційний банк «Приватбанк», НОМЕР_3 та грошові кошти, які знаходяться на вказаному рахунку.
Вищенаведена інформація підтверджується декларацією ОСОБА_5 за 2020 рік, одержаною з сайту НАЗК.
В обґрунтування необхідності накладення арешту слідчий вказує, що з аналізу матеріалів кримінального провадження існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно ОСОБА_5 , на яке слід накласти арешт, підлягає конфіскації майна, як виду покарання за вчинення злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та відповідно до положень ст. 170 КПК України майно ОСОБА_5 необхідно арештувати з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання. Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що останній, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту. Право володіння підозрюваного ОСОБА_5 вказаним майном підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може призвести до його відчуження підозрюваною на користь третіх осіб, що унеможливить застосування до останньої конфіскації майна у межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В судове засідання слідчий не з`явився, надавши заяву про розгляд вказаного клопотання без його участі.
Власник майна - підозрюваний, в судове засідання не викликався в силу положення ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчим в клопотанні доведено, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, докази, подані в його обґрунтування, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, судом досліджено витяг з ЄРДР від 23 березня 2022 року, у відповідності до якого 23 березня 2022 року до ЄРДР за №0000124 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме про те, що начальник Новопсковського відділу Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в умовах воєнного стану, перейшов на бік ворогу та добровільно зайняв посаду у структурному підрозділі незаконного правоохоронного органу т.зв. "Генеральной прокуратуре ЛНР"

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

08.04.2022 року у відповідності до ст.ст.276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, вручити яке не виявилося можливим у зв`язку з неможливістю встановити його місцезнаходження.
26.04.2022 року постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорськ, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оголошено у розшук.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, підозра є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

З наданого слідчим доказу на підтвердження права власності - інформацією з декларації ОСОБА_5 за 2020 рік, одержаною з сайту НЗК, вбачається, що останньому на праві власності належать:

?земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0372, площею 1480 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
?земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0371, площею 1500 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
?житловий будинок площею 54,7 м2, реєстраційний номер 17206324, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
?автомобіль легковий ВАЗ 21104, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 84000 гривень;
?поточний рахунок, відкритий в АТ «Комерційний банк «Приватбанк», НОМЕР_2 та грошові кошти, які знаходяться на вказаному рахунку;
?поточний рахунок, відкритий в АТ «Комерційний банк «Приватбанк», НОМЕР_3 та грошові кошти, які знаходяться на вказаному рахунку.
Санкція кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наданими в обґрунтування клопотання доказами слідчим доведено, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, оскільки підозрюваний, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту; накладенням арешту на майно може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання; арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна майно не відноситься до переліку майна, щодо якого існують заборони накладення арешту; існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, з огляду на викладене вище, є розумним та співрозмірним заходом обмеження права власності та буде відповідати завданням кримінального провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого і наслідки арешту майна для підозрюваної у виді заборони відчуження майна не перешкоджає вжиттю такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, з огляду на те, що в своєму клопотанні слідчий хоча й просить накласти арешт у вигляді заборони обмеження користуватися майном, однак не обґрунтовує необхідність вжиття більш обтяжливих способів арешту майна, слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна в силу ч. 4 ст. 173 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ ОСОБА_3 погодженого прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 23 березня 2022 року за №0000124 задовольнити.

Накласти арешт з забороною права відчуження на майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

?земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0372, площею 1480 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
?земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0371, площею 1500 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
?житловий будинок площею 54,7 м2, реєстраційний номер 17206324, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
?автомобіль легковий ВАЗ 21104, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 84000 гривень;
?поточний рахунок, відкритий в АТ «Комерційний банк «Приватбанк», НОМЕР_2 та грошові кошти, які знаходяться на вказаному рахунку;
?поточний рахунок, відкритий в АТ «Комерційний банк «Приватбанк», НОМЕР_3 та грошові кошти, які знаходяться на вказаному рахунку.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ ОСОБА_3 .

Контроль за дотриманням прав власника арештованого майна, до скасування арешту, покласти на прокурорів, що здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні від 23 березня 2022 року за №0000124.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1