Справа 556/745/22
Номер провадження 1-в/556/128/2022
У Х В А Л А
Іменем України

26.05.2022 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого, який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працюючого, одруженого, освіта середня, раніше судимого: 27.03.2018 Якимівським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч.3, 75, 76 ч.2 п.1,2, ч.1 п.1,2 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки.

21.03.2019 року ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області скасовано звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням та направлено для для відбування покарання за вироком суду від 27.03.2018 року

Засуджений 15.05.2019 року Якимівським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч.2, 15 ч.3-185 ч.3, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання за вироком суду від 27.03.2018.

Знову засуджений 21.12.2020 року Якимівським районним судом Запорізької області за ст.ст. 309 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 15.05.2019 року.

В С Т А НО В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі. В обґрунтування заяви вказував, що відносно нього настав передбачений законом строк для застосування пільги, згідно ст.81 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав. Працювати не бажає. Просить звільнити його умовно-доумовно-достроково, так як хоче допомогти сім`ї, яка знаходиться на окупованій території.

Представник ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання засудженого, ОСОБА_5 не довів своє виправлення, працювати не бажає, не приймає участі у виконанні робіт із благоустрою установи, негативно характеризується.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого. ОСОБА_5 посередньо характеризується, допускав порушення вимог режиму відбування покарання, заходи заохочення не застосовувались, не працевлаштований, не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Якимівського районного суду Запорізької області за ст.ст. 309 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, з врахуванням вироку суду від 15.05.2019 року.

Вирок набрав законної сили: 18.02.2021 року.

Початок строку відбування кримінального покарання 23.01.2019 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 23.04.2023 року.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 23.01.2019 року. Вину в скоєному злочині визнає. Міру покарання призначену судом вважає справедливою.

За час відбування покарання в ДУ «Вільнянська виправна колонія (№20)», допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались. Засуджений за час відбування покарання на виробництві установи не був працевлаштований. Не дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Не утримував у порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди мав охайний зовнішній вигляд. Посередньо ставився до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи. Не приймав участі у роботах з благоустрою установи, у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених. Не прагнув до підвищення свого загальноосвітнього рівня. Під час відбування покарання перебував на профілактичному обліку, як схильний до нападу на адміністрацію. Вину скоєного злочину визнає, але не щиро.

З 05.04.2022 відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)».

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що відбуваючи покарання в Державній установі «Полицька виправна колонія (№ 76)», ОСОБА_5 характеризується посередньо. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Заходи заохочення та стягнення не застосовувались. Не в повній мірі виконує встановлені законодавством вимоги.

Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та не завжди виконує їх передбачені законодавством вимоги.

Засуджений не працевлаштований на виробництві установи. Позову за виконавчими листами не має.

Свій професійно технічний та загальноосвітній рівень вважає достатнім.

Участі програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає.

Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних переговорів.

За рисами характеру: спокійний; у ставленні до засуджених: не конфліктний; у ставленні до себе: невимогливий; за вольовими якостями: цілеспрямований.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і в порядку, зовнішній вигляд охайний.

До виконання робіт із благоустрою установи не залучався.

Перебуває на профілактичному обліку в установі «як особа схильна до нападу на адміністрацію».

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Що стосується наявності двох стягнень, які погашені, то дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення. Заходи заохочення до ОСОБА_5 не застосувалися. Засуджений не був працевлаштованим за час відбування покарання.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Засуджений не бажає працювати, участі у виховних заходах та професійно-технічному навчанні не бере, до виконання робіт із благоустрою установи не залучався, перебуває на профілактичному обліку в установі «як особа схильна до нападу на адміністрацію».

Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Таким чином, ретельно зясувавши позицію засудженого щодо скоєного злочину, вислухавши пояснення учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з місць позбавлення волі відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1