Номер провадження: 11-кп/813/1629/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 08.07.2022, якою в межах кримінального провадження №0005691 від 19.10.2019, відносно:
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в респ. Азербайджан, громадянина респ. Азербайджану, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючогодо затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 06.09.2022,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одеса, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , постійного місця проживання не має, раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 06.09.2022,
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одеса, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 18.07.2019 року Приморським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців, на підставі ст. ст. 69, 70, 72 КК України, покарання зараховано з 22.09.2019, звільнений за відбуттям строку покарання,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, продовжений запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 днів, до 06.09.2022 включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України,
ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Одеса, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
- 05.12.2017 року Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 76, п. п. 1, 2, п. 4 ч. 2, ст. 104 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, продовжений запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 днів, до 06.09.2022 включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України,
ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в респ. Дагестан, рф, громадянина рф, без постійного місця проживання та реєстрації на території України,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 06.09.2022,
ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в респ. Азербайджані, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, продовжений запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на 60 днів, до 06.09.2022 включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду було відмовлено в задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відносного останнього.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 задоволені та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 06.09.2022 кожному.
Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту стосовно обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 задоволені та продовжений запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 днів, до 06.09.2022, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 покладених обов`язків, задоволене та продовжений запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на 60 днів, до 06.09.2022, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції послався на те, що існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, та інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погодившись із оскаржуваною ухвалою суду вказує, що обраний запобіжний захід є занадто суворим з наступних підстав:
- відсутні підстави для ствердження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки винуватість його у вчиненому злочині не доведено та потребує доведення шляхом повного та всебічного судового розгляду, не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи;
- обвинувачений утримується під вартою майже два роки, а під час розгляду справи не надано жодного доказу про його причетність до інкримінованого йому злочину.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 08.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погодившись із оскаржуваною ухвалою суду вказує, що вона постановлена з порушенням вимог КПК України та підлягає скасуванню з наступних підстав:
- сама лише тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винним, без чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу;
- вказує, що на даний час на даній стадії судового розгляду перестали існувати встановлені слідчими суддями та апеляційним судом обставини, які зумовлювали необхідність тримання обвинуваченого під вартою: наявність у ОСОБА_10 міцних соціальних зв`язків в м. Одесі, вплив на свідків та потерпілого відсутній, оскільки всі обвинувачені, потерпілі та свідки в ході досудового розслідування були допитані та їх показання зафіксовані.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду від 08.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_10 та застосувати до нього менш суровий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Ухвала суду 1-ої інстанції в частині продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в апеляційному порядку не оскаржується.
В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_7 ОСОБА_8 та підтримали доводи своїх апеляційних скарг в повному обсязі та просили їх задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0005691 від 19.10.2019 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 14.04.2022 обвинуваченого ОСОБА_16 було оголошено в розшук та кримінальне провадження стосовно ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, виділено в окреме провадження, яке було зупинене до його розшуку.
Згодом Ухвалою Приморського райсуду м. Одеси від 01.07.2022 обвинуваченого ОСОБА_17 було оголошено в розшук та кримінальне провадження стосовно, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, виділено в окреме провадження, яке було зупинене до його розшуку.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Так, із аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що під час продовження строку застосування запобіжного заходу під час судового розгляду не вимагається обов`язкової наявності клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції зобов`язаний в будь-якому випадку повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання особи під вартою.
З матеріалів справи вбачається, від прокурора надійшли клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно обвинувачених в кримінальному провадженні №0005691 від 19.10.2019, в тому числі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які були розглянуті 08.07.2022.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду та наголошує на тому, що в зазначеному кримінальному провадженні не зменшились ризики того, що обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи на волі буде переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність стосовно нього ряду кримінальних проваджень, які скеровано до іншого суду м. Одеси.
Окрім того, колегія суддів також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_10 обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, та приймає до уваги, що суд 1-ї інстанції врахував відомості про особу ОСОБА_10 , наявність у нього певних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог.
Що стосується тверджень захисника ОСОБА_8 про те, що суд 1-ої інстанції не врахував наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_10 , вони не відповідають дійсності, так як судом 1-ої інстанції враховано особу обвинуваченого ОСОБА_10 та міцність певних соціальних зв`язків останнього.
Щодо доводів захисника про те, що обвинувачений не зможе впливати на свідків та потерпілого по даному кримінальному провадженню, так як вони були допитані на досудовому слідстві та їхні свідчення були зафіксовані, не може бути взято до уваги, оскільки суд 1-ої інстанції вказав, що свідки та потерпілий не були допитані в ході судового розгляду.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 , апеляційний суд приймає їх до уваги, але вважає, що суд 1-ої інстанції вирішуючи питання про продовження дії раніше обраного стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу, в повній мірі врахував дані щодо особи обвинуваченого, відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором була доведена неможливість застосування на даному етапі судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому вважає, що підстави для задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та скасування законної та обґрунтованої ухвали суду щодо обвинувачених - відсутні.
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне в черговий раз звернути особливу увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст.ст. 28 та 318 КПК України.
Частина 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне рекомендувати суду першої інстанції звернути увагу на необхідність дотримання принципу розумних строків у даному кримінальному провадженні, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 28 КПК України, якою регламентовано, що кримінальне провадження щодо особи (осіб), яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
Аналіз наданих апеляційному суду матеріалів провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 . Огли свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду 1-ої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачені утримуються під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення у справі не прийнято.
Апеляційний суд приймає до уваги введення воєнного стану на території України, однак вважає таку тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність вжиття заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 183, 199, 318, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 08.07.2022, якою в межах кримінального провадження №0005691 від 19.10.2019, відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартоюв ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 60 днів, до 06.09.2022 залишити без змін.

В черговий раз звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність додержання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України, при розгляді кримінального провадження №0005691 від 19.10.2019 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4