ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2286/22 Справа № 185/2939/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 17 березня 2022 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 та прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року, ухвалений щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_9 ,
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання, із врахуванням положень ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , кожного окремо, визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, у неповнолітнього ОСОБА_8 , 16.03.2022 року, приблизно о 21.00 годині, знаходячись на території Павлоградської загальноосвітньої школи № 15, розташованої по вул. Синельникова, 2а м. Павлограда Дніпропетровської області, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, та з цією метою, останній запропонував ОСОБА_5 сумісно з ним таємно, викрасти майно з автомобілів в місті Павлоград Дніпропетровської області, на що той погодився. Тим самим неповнолітній ОСОБА_8 вступив в злочинну змову з ОСОБА_5 , направлену на таємне, повторне, в умовах воєнного стану, викрадення чужого майна з автомобілів в місті Павлограді Дніпропетровської області.
Після чого, 16.03.2022 року, приблизно о 21.20 годині, неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне, повторне, в умовах воєнного стану, викрадення пального з автомобіля, діючи по єдиному умислу, взявши із собою каністру ємністю 10 л. та резиновий шланг, прийшли до автомобіля марки «ЗАЗ 11028» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився навпроти під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_4 , заздалегідь домовившись про вчинення злочину, достовірно знаючи, що пальне у вищевказаному автомобілі, являється чужим майном та ніяким правом відносно нього вони не наділені, з корисливих мотивів, з метою наживи, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, таємно, повторно, діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , за допомогою резинового шлангу та каністри, викрали злили з бензобаку вказаного автомобіля, бензин А-92 об`ємом 10,15 л., вартістю 34,24 грн. за 1 л., який належать ОСОБА_12 , чим завдали потерпілому матеріального збитку на загальну суму 347,54 грн. З місця скоєння кримінального правопорушення неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_8 , 16.03.2022 року, приблизно о 22.00 годині, разом з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне, повторне, в умовах воєнного стану, викрадення чужого майна з автомобіля, діючи по єдиному умислу, знаходячись на автомобільній парковці, навпроти будинку АДРЕСА_5 , заздалегідь домовившись про вчинення злочину, шляхом відкриття капоту, проникли до автомобіля марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_2 , достовірно знаючи, що вищевказаний автомобіль, являється чужим майном та ніяким правом відносно нього вони не наділені, з корисливих мотивів, з метою наживи, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, таємно, повторно, діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , викрали акумулятор марки «Westa 65», вартістю 1320 грн., який належать ОСОБА_13 , чим завдали потерпілому матеріального збитку на вказану суму. З місця скоєння кримінального правопорушення неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 зникли та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_8 , 16.03.2022 року, приблизно о 23.00 годині, разом з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне, повторне, в умовах воєнного стану, викрадення чужого майна з автомобіля, діючи по єдиному умислу, прийшли на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , заздалегідь домовившись про вчинення злочину, шляхом відкриття капоту, проникли до автомобіля марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_3 , достовірно знаючи, що вищевказаний автомобіль, являється чужим майном та ніяким правом відносно нього вони не наділені, з корисливих мотивів, з метою наживи, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, таємно, повторно, діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , викрали акумулятор марки «Westa 60», вартістю 1242 грн., який належать ОСОБА_14 , чим завдали потерпілій матеріального збитку на вказану суму. З місця скоєння кримінального правопорушення неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 зникли та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_8 , 16.03.2022 року, приблизно о 23.20 годині, разом з ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне, повторне, в умовах воєнного стану, викрадення чужого майна з автомобіля, діючи по єдиному умислу, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , заздалегідь домовившись про вчинення злочину, шляхом відкриття капоту, проникли до автомобіля марки «ВАЗ 2105» державний номерний знак НОМЕР_4 , достовірно знаючи, що вищевказаний автомобіль, являється чужим майном та ніяким правом відносно нього вони не наділені, з корисливих мотивів, з метою наживи, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, таємно, повторно, діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , викрали акумулятор марки «FORSE 65», вартістю 1233 грн., який належать ОСОБА_15 , чим завдали потерпілому матеріального збитку на вказану суму. З місця скоєння кримінального правопорушення неповнолітній ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 зникли та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить вирок скасувати і ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання з випробуванням з іспитовим строком, із застосування положень ст. 75 КК України.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на незаконність рішення суду. Так, захисник вказує, що суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, хоча і врахував обставини вчинення інкримінованого злочину, який є тяжким, в результаті якого тяжких наслідків не настало, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, навчається у Західно-Донбаському професійному ліцеї, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризується позитивно, вину визнав та повністю відшкодував завдану майнову шкоду, а також визнав вказані обставини, як такі що пом`якшують покарання, проте не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_16 вчинив злочин саме під впливом раніше судимого ОСОБА_8 , й тому, що саме ОСОБА_16 відшкодував всю завдану, злочинними діями обох обвинувачених, шкоду та призначив ОСОБА_16 занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого й є явно несправедливим. З огляду на викладене, захисник вважає, що вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового та призначенням ОСОБА_16 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати і ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.02.2020, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці. Разом з цим, призначити ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність вироку суду в частині призначення покарання обвинуваченим. Так, прокурор вказує, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , кожному окремо, не надав належної оцінки тому, що вони вчинили інкримінований їм злочин, декілька епізодів, в період воєнного стану, групою осіб, під час комендантської години, в нічний час доби, в іншому населеному пункті, та тому, що ОСОБА_17 є особою раніше неодноразово судимою, внаслідок чого призначив їм занадто м`яке покарання, зокрема ОСОБА_17 в межах мінімального строку, а ОСОБА_16 із застосуванням положень ст. 69 КК України, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєнного злочину та особам обвинувачених, тому вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційних скарг.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , кожного окремо, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційних скаргах, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених, кожного окремо, та кваліфікацію їх дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченим, кожном окремо, покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та їх особам, апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Положеннями ч. 1 ст. 75 КК України визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано в повній мірі.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , кожному окремо, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який хоча і є тяжким, однак в результаті його вчинення тяжких наслідків не настало, особу ОСОБА_8 , який раніше судимий, щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога психіатра не перебуває, особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога психіатра не перебуває, навчається у Західно-Донбаському професійному ліцеї, не неодружений, за місцем навчання характеризується позитивно, вину визнав у повному обсязі, повністю відшкодував потерпілим завдану шкоду, а також позицію потерпілих та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинувачених.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , кожному окремо, суд визнав щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а щодо ОСОБА_8 ще і скоєння злочину в неповнолітньому віці.
Разом з цим, суд врахував і те, що ОСОБА_8 раніше судимий за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 й скоїв інкримінований йому злочин до відбуття покарання призначеного покарання за цим вироком.
Вказаним обставинам, суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого злочину, та остаточного покарання із застосуванням вимог ст. 71 КК України, а обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 КК України, з його реальним відбуванням обвинуваченими, кожним окремо, й не знайшовши підстав для застосування у провадженні положень ст. 75 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, що впливають на вид і розмір покарання обвинуваченим, кожним окремо, й вважає, що покарання призначене у виді позбавлення волі, ОСОБА_8 в межах санкції інкримінованого злочину, та визначення остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, а ОСОБА_5 із застосуванням положень ст. 69 КК України, за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, й підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у наслідок суворості чи мякості у суду не має.
Доводи скарги захисника ОСОБА_6 про те, що суд не в повній мірі врахував тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, навчається де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав та повністю відшкодував завдану майнову шкоду, а також те, що він вчинив злочин саме під впливом раніше судимого ОСОБА_8 , є необґрунтованими, оскільки ці обставини судом взято до уваги при призначенні покарання у сукупності з іншими обставинами, а щире визнання вини та добровільне відшкодування завданого збитку обвинуваченим визнано судом як обставини, що пом`якшують покарання. При цьому, суд зважив і на можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, однак, враховуючи наведені обставини у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Твердження прокурора про необхідність призначення обвинуваченим, кожному окрема, більш суворого покарання ніж призначив суд, через не врахування судом тих обставин, що обвинувачені вчинили інкримінований їм злочин, в період воєнного стану, групою осіб, під час комендантської години, в нічний час доби, не заслуговують на увагу, а суд із врахуванням вказаних обставин дійшов до обгрунтованих висновків про призначення обвинуваченим, кожному окремо, покарання у виді позбавлення волі саме з його реальним відбуванням.
Отже, призначене судом покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , кожному окремо, в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, й підстав вважати його занадто суворим або мяким, не убачається.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вирок законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 та прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_5 -залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4