Справа № 443/108/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/328/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року у кримінальному провадженні №0000401 від 03 вересня 2019 року про обвинуваченняОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 393, ч.2 ст. 28 ст. 348 КК України,
за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме до 02 червня 2022 року включно із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 20 Львівської області, без визначення застави.
Таке своє рішення суд мотивував тим, що ризики, зазначені в ухвалі суду від 30 березня 2021 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати.
На дану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, звільнити ОСОБА_6 з під варти в залі суду. Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 терміном на 60 діб.

Свої апеляційні вимоги адвокат ОСОБА_7 мотивує тим, що на час винесення зазначеної ухвали були відсутні будь які обставини та ризики, які б виправдовували подальше тримання під вартою ОСОБА_6 . Стверджує, що суд безпідставно та невмотивовано тривалий час задовольняє клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою, незважаючи на те, що ОСОБА_6 виявив бажання протистояти збройній агресії росії шляхом призову на військову службу. Вважає, що суд в ухвалі зазначив про те, що вина ОСОБА_6 є вже доведено, що є неприпустими на стадії судового розгляду та перевірці доказів. Зазначає, що прокурором на час продовження строку тримання під вартою, суду не було надано жодних вагомих доказів, які посвідчують факт наявності ризиків, зазначених в клопотанні.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, міркування прокурора щодо залишення ухвали суду без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
І, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованого обвинувачениму ОСОБА_6 та даних про особу обвинуваченого, та про те, що є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останнім запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянтів про необгрунтованість судового рішення, а також про істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону при розгляді даного питання.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися, обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Що стосується доводів апелянтів щодо незаконності ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а саме нічного домашнього арешту, є безпідставними.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимогадвоката ОСОБА_7 не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів -

постановила:
Апеляційну скаргузахисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 04 квітня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, а саме до 02 червня 2022 року включно із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою: м.Львів, вул. Городоцька, 20 Львівської області, без визначення застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: