Номер провадження:1-кп/521/1485/22

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2022року м. Одеса
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 введено військовий стан на всій території України строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Пономарев ОСОБА_5 31.07.2022 о 9 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля магазину «Ассорти», який розташований за адресою: м.Одеса, вул.7-я Степова, буд.№ 27, визначив предметом свого злочинного посягання на майно, яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме мобільний телефон марки «Rеdmі 9А» чорного кольору ІМЕЙ 1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ 2: НОМЕР_2 , у чохлі чорного кольору з написом «SМТТ», з сім карткою оператора мобільного зв`язку Прат «Київстар» НОМЕР_3 , який знаходився в задній кишені портфелю темно-зеленого кольору, розташованого на металевій конструкції біля магазину та належить останньому.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переконавшись, що його протиправні дії є непомітними для оточуючих, в той час коли заснув потерпілий, та не міг спостерігати за своїм майном, підійшовши до портфелю потерпілого, відкривши блискавку задньої кишені, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон марки «Rеdmі 9А», вартістю 2 612 гривень 50 копійок, який знаходився у чохлі чорного кольору з напис «SМТТ», вартістю 26 гривень 67 копійок, які належать ОСОБА_6 .
Надалі, ОСОБА_4 таємно заволодівши вказаним майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 2639 гривень 17 копійок.
Кримінальна відповідальність за вчинений злочин передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, не оспорює фактичні обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, зазначив, що вчинив злочин, оскільки мав скрутне матеріальне становище, майно потерпілому повернуто. Просив врахувати його щире каяття, та те, що хоча офіційно не працює, але займається доглядом за тваринами.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності , покарання просив призначити на розсуд суду.
Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого, речових доказів та судових витрат.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії тяжкого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого який: щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то він в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимий, працює не офіційно, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатора та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується задовільно.
Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, потерпілого та обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави судові витрати за залучення експерта у сумі 2639,17 грн.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) роки .
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи засудженого.
Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 12.10.2022 року.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
-мобільний телефон марки «Rеdmі 9А» чорного кольору ІМЕЙ 1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ 2: НОМЕР_2 , у чохлі чорного кольору з написом «SМТТ», з сім карткою оператора мобільного зв`язку Прат «Київстар» НОМЕР_3 - повернути потерпілому ОСОБА_6 , скасувавши арешт зазначеного майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11.08.2022 року.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення експертизи у сумі 2639,17 грн.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1