Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
26 травня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000571 від 14.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 липня 2022 року.
Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 грн. В разі внесення застави покладено на обвинуваченого наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 покликається на незаконність ухвали суду в частині задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначає, що суд помилково вказав, що обвинувачений не з`являвся до судове засідання, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення повістки останньому.
Вказує, що ризики, зазначені в клопотанні, є необґрунтованими та безпідставними, а прокурором не доведено, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 переховувався від суду.
Просить скасувати ухвалу суду в частині задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Крім того, захисник в апеляційній скарзі зазначила про розгляд даного провадження без її участі.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують перебування обвинуваченого під вартою.
Так, як вбачається з матеріалів провадження, до обвинуваченого попередньо був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Проте на призначені судові засідання останній не з`являвся, тому 18.04.2022 року ухвалою суду було надано дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу. Вказаний факт свідчить про наявність ризику переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Також необхідно зазначити, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема, за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 03.04.2018 року за ч.2 ст.190 КК України, вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 22.01.2020 року за ч.3 ст.185 КК України, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 03.04.2018 року за ч.2 ст.185 КК України, що може свідчити про можливість продовження злочинної діяльності обвинуваченим.
Зазначені вище обставини в сукупності свідчать, що заявлені ризики є реальними і продовжують існувати, що виправдовує необхідність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у кримінальному провадженні, зокрема: протоколом допиту потерпілого, висновком судової товарознавчої експертизи, протоколами допитів свідків.
Колегія суддів не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту в апеляційній скарзі на користь обвинуваченого, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Окрім цього, при постановленні ухвали суд, з врахуванням вимог ч.3 ст.183 КПК України визначив розмір застави з врахуванням тяжкості інкримінованого злочину та наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, який достатньою мірою гарантував би виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження.
Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 12 травня 2022 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000571 від 14.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2