Номер провадження: 11-кп/813/741/22
Справа № 519/716/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Южного міського суду Одеської області від 24.09.2021 року у кримінальному провадженні №0000192 від 09.05.2016 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южний, Одеської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі статей 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шість) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки у відповідності зі ст. 76 КК України.
Також зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених статтями ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, та закрито провадження на підставі ч. 3 ст. 403 КПК України.
Одночасно вироком вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 09.05.2016, о 01.30 год., перебуваючи біля магазину «Продукти» ФОП ОСОБА_10 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у попередню змову, з раніше знайомим неповнолітнім ОСОБА_8 , направлену на заволодіння чужим майном, для чого підійшли до раніше незнайомого ОСОБА_11 , який знаходився біля магазину «Продукти» ФОП ОСОБА_10 .

У подальшому, неповнолітній ОСОБА_8 , реалізовуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи завдання матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, відкрито для оточуючих осіб за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 вирішили відкрито заволодіти майном потерпілого ОСОБА_11 , після чого неповнолітній ОСОБА_7 , реалізуючи спільно виниклий з неповнолітнім ОСОБА_8 злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито для оточуючих осіб, підійшли до ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_7 підняв с землі належний потерпілому ОСОБА_11 мобільний телефон «NOKIA 222», вартістю 1400 грн., в який поміщена сім - карта мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , вартістю 20 грн. та карта пам`яті на 4 ГБ, вартістю 95 грн. та передав його неповнолітньому ОСОБА_8 , який, діючи згідно попередньої домовленості з неповнолітнім ОСОБА_7 , привласнив вказаний телефон, з метою подальшої його реалізації.

В подальшому неповнолітній ОСОБА_8 діючи спільно з неповнолітнім ОСОБА_7 з метою приховання своїх злочинних дій, під приводом бесіди з потерпілим ОСОБА_11 та з метою приборкання його пильності почали спілкуватись з ОСОБА_11 та пропонували купити їм випивку в обмін на телефон.

Потерпілий ОСОБА_11 погодився купити випивку і сплатив рахунок, однак відмовився від покупки коньяку і повернув його продавчині, яка поклала пляшку в магазині на підлогу біля дверей.

Неповнолітній ОСОБА_8 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 обурились відмовою потерпілого купити коньяк і неповнолітній ОСОБА_8 простягнув руку в магазин, щоб забрати пляшку коньяку. В цей час продавчиня помітила дії неповнолітнього ОСОБА_8 і дверима затисла руку ОСОБА_8 .

В свою чергу неповнолітній ОСОБА_8 обурений діями продавчині та потерпілого, який почав тягнути його за куртку, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклої неприязні, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, навмисно наніс один удар кулаком своєї руки потерпілому в обличчя, від якого потерпілий впав на землю, після чого наніс удар правою ногою в область голови потерпілого ОСОБА_11 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а саме закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, забої м`яких тканин голови.

В подальшому неповнолітній ОСОБА_8 діючи умисно, реалізовуючи свої злочинні дії направлені на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, передбачаючи завдання матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, відкрито для оточуючих осіб, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_11 лежить непритомний, неповнолітній ОСОБА_8 оглянув вміст карманів потерпілого звідки викрав гаманець із штучної шкіри коричневого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_11 , вартістю 200 грн. в якому знаходилась заправна картка АЗС «WOG» на якій знаходились грошові кошти в сумі 4000 грн., грошові кошти в сумі 400 грн. та 400 доларів США, згідно з курсом валют Національного банку України на 09.05.2016 складає 9920 грн., після чого неповнолітній ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_8 , розділивши викрадене між собою, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 16025 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначив, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України себе не визнає. Зазначає, що ніякої змови між ним та ОСОБА_8 не було відносно скоєння злочину, даний факт підтверджується відеозаписом з камер спостереження розташованих біля магазину. Крім того, в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції не врахував, що за весь час досудового слідства та слухання справи в суді ним не здійснено ні одного правопорушення, він позитивно характеризується за місцем проживання, влаштувався на роботу і намагається вести спокійний спосіб життя. Також судом не враховано, що він не погоджується з кваліфікацією вчинених ним дій, вважає що ним було вчинено злочин передбачений ст. 198 КК України.

За результатами розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині визначення кваліфікації вчиненого ним злочину та призначеного покарання. Визнати його винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 198 КК України та призначити покарання у виді одного місяця арешту. Застосувати відносно ОСОБА_7 ст. 49 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитані обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які надали чіткі та послідовні покази, які в свою чергу підтверджуються дослідженими доказами у справі, представлені стороною обвинувачення та які повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі яких ухвалено обвинувальний вирок.

Так обвинувачений ОСОБА_8 показав, що він з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 йшли біля магазину по АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 побачив, що біля магазину лежав потерпілий, підійшли спросити, чи не потрібна допомога. Продавець магазину через вікно сказала, що він в стані алкогольного сп`яніння лежить вже години дві. ОСОБА_7 підняв з землі мобільний телефон, який належав потерпілому та передав його ОСОБА_15 . Вони підняли потерпілого, який запропонував їм купити пляшку коньяку, вони погодились. Потерпілий хтів купити коньяк як подяку, за те, що ОСОБА_8 знайшов та повернув йому його мобільний телефон. Хто саме з них повернув потерпілому телефон він не пам`ятає. Продавець взяла гроші, але коньяк не віддала, поставила біля металевої решітки. ОСОБА_8 просунув року, щоб забрати коньяк, але продавець прижала її дверми. Потерпілий почав відтягувати ОСОБА_8 , тягнув за куртку, від чого ОСОБА_8 почав задихатися. ОСОБА_8 вирвався від потерпілого та рефлекторно наніс йому удар по обличчю, а потім удар ногою по спині. Від першого удару потерпілий впав та в нього випав гаманець, який підібрав ОСОБА_8 . В ньому було 200 грн. та банківські картки. Після чого він, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 з місця події пішли, гроші вони між собою не ділили, гаманець він викинув біля будинку по АДРЕСА_4 .

Натомість, у суді першої інстанції ОСОБА_8 пояснив, що коли вони підійшли до потерпілого біля нього лежав телефон, який підняв ОСОБА_7 та віддав йому. Вони пропонували потерпілому купити їм випивку, що б відати йому телефон. Потім він вдарив потерпілого та забрав у нього телефон і гаманець. Вони розбіглись, він викинув гаманець біля будинку АДРЕСА_4 та через 10 хвилин повернувся, перевірив гаманець, в ньому було 400 грн., які він забрав, посвідчення водія, картку заправки, медальйон та копійку він залишив в гаманці. Телефон вимкнув та забрав до дому, поклавши його до дивану.

Потерпілий ОСОБА_11 , пояснив суду, що події, які відбулися 09.05.2016 він точно не пам`ятає, так як має дві контузії, як учасник АТО. Він пам`ятає, що випив три пляшки пива об`ємом по 0,5 літру кожна та в темну пору доби йшов на автовокзал в м. Южне, побачив, що біля магазину «Продукти» троє молодих чоловіків, серед яких були підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , намагаються щось витягнути з магазину, на що він зробив їм зауваження, після чого вони почали його бити. Він не може сказати скільки людей його били, один, два чи три. Прийшов до тями він вже в приміщенні швидкої допомоги. В нього при собі був телефон «Нокіа» чорного кольору, документи, гаманець з банківськими картками та готівкою в сумі 2000 грн. то 400 доларів США. Телефон та порожній гаманець йому повернули співробітники поліції після того, як його було виписано з лікарні. Він отримав тілесні пошкодження у вигляді черепномозкової травми, струсу головного мозку та інші. Претензій морального та матеріального характеру до обвинувачених не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що працює продавцем в магазині «Продукти» за адресою: м. Южне вул. Миру, 15. З 23.00 год. відпуск товару відбувається через металеву решітку на вході до магазину. В травні 2016 після 23.00 год. вона побачила потерпілого. Він спав на дорозі біля магазину, так як був в стані алкогольного сп`яніння. Підійшли троє молодих чоловіків, серед яких були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , купили три великих стакани. В цей час ОСОБА_8 підійшов до потерпілого, нахилився та витягнув телефон з карману штанів потерпілого. В цей час потерпілий прокинувся, підійшов до зазначених чоловіків та попросив повернути телефон, на що йому було запропоновано купити їм алкоголь, як винагороду за телефон. Потерпілий купив їм дволітрову пляшку пива. Вони попросили купити, ще коньяку, на що потерпілий розрахувався за пляшку коньяку, об`ємом 0,5 л., але попросив ОСОБА_12 поки її не віддавати. Вона поставила пляшку з коньяком між металевою решіткою та холодильником. В цей час підійшов покупець за сигаретами. Коли вона пішла за сигаретами, ОСОБА_8 просунув руку через зазначену решітку та намагався забрати пляшку з коньяком. ОСОБА_12 зажала його руку своєю ногою, в цей час підійшов потерпілий, взяв ОСОБА_8 за плече та зробив зауваження, на що ОСОБА_8 розвернувся та наніс удар рукою потерпілому в область голови, від чого потерпілий впав без свідомості. Потім Желновач наніс потерпілому ще один удар ногою по тулубу потерпілого. Потім у потерпілого ОСОБА_15 витяг з карману штанів гаманець, ОСОБА_12 в цей час викликала охорону, а зазначені молоді чоловіки пішли в бік будинку Миру, 13.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є його друзями. 08.05.2016 біля 21.00-22.00 год. він разом з ними підійшли до магазину «Продукти» за адресою: АДРЕСА_3 . Біля магазину лежав чоловік в стані алкогольного сп`яніння, через 3-4 м. від нього лежав мобільний телефон, який підняв ОСОБА_16 . Вказаний чоловік попросив найти його телефон за винагороду. ОСОБА_7 віддав йому телефон Нокіа чорного кольору. Вони попросили за це купити їм коньяку, цей чоловік дав гроші продавцю за коньяк, але вона віддавити його відмовилась. В цей час підійшов покупець за сигаретами. Коли продавець пішла за сигаретами, ОСОБА_8 просунув руку через зазначену решітку та намагався забрати пляшку з коньяком. Продавець затисла його руку своєю ногою, ОСОБА_7 намагався допомогти ОСОБА_8 звільнити руку, в цей час підійшов потерпілий зробив зауваження та почав тягнути ОСОБА_8 , який розвернувся та наніс удар локтем руки потерпілому в область голови, від чого потерпілий впав. Вони з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали бігти, так як хтось крикнув «Стояти». Потім, коли вони перебували біля бесідки Желновач показував гаманець, в якому були купюри номіналом 20, 50, 100 грн.. Желновач порахував у його присутності 170 грн., які були в гаманці. ОСОБА_17 викинув біля бесідки, куди подів гроші йому не відомо, йому він їх не пропонував, і чи пропонував ОСОБА_16 йому теж не відомо. Желновач разом з ОСОБА_16 побігли.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що в травні 2016 року в вечірній час він підійшов до магазину «Продукти» за адресою: АДРЕСА_3 , щоб купити сигарети. Коли продавець пішла за сигаретами, ОСОБА_8 просунув руку через зазначену решітку та намагався забрати пляшку з коньяком. ОСОБА_12 зажала його руку дверми, ОСОБА_7 намагався допомогти ОСОБА_8 звільнити руку, ОСОБА_8 розвернувся та якийсь чоловік впав. Цей чоловік був в стані алкогольного сп`яніння.
Законний представник ОСОБА_18 , допитаний в якості свідка пояснив, що в травні 2016 його неповнолітній син ОСОБА_7 прийшов додому та сказав, що він найшов якісь банківські картки, на що ОСОБА_18 порадив йому піти віддати їх до поліції та син пішов.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.05.2016 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 заявив про грабіж, що 09.05.2016 троє невідомих осіб застосувати до нього фізичне насилля біля магазину «Продукти» та відкрито заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia» чорного кольору з сім-карткою НОМЕР_2 , документами технічним паспортом на автомобіль, причіп, водійське посвідчення, дві пластикові картки «Приватбанк», 400 грн., 400 доларів США, які знаходились в портмоне коричневого кольору (т. 4 а.п. 53-54);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2016, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 ,, як особу яка перебувала разом з нападником 09.05.2016 біля магазину «Продукти» в м. Южне (т. 4 а.п. 56-58);
- висновком судовомедичної експертизи №1439 від 02.03.2016, згідно якого по даним медичної документації у ОСОБА_11 , були виявлені закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, забої м`яких тканин голови (які проявились наявністю набряків, точна кількість яких у медичній карті не вказана. Дані ушкодження утворились від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодженнях не відобразились. Наявні ушкодження виникли незадовго до звернення ОСОБА_11 до лікувального закладу, і таким чином булі заподіяні 09.05.2016. Зазначені ушкодження, оцінюються в комплексі, викликають розлад здоров`я строком на 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день) та відповідно до п. 2.3.3 і п. 4.6 «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (т. 4 а.п. 71-72);
- протоколом огляду місця події від 09.05.2016, під час якого встановлено що з правої сторони на фасаді приміщення магазину мається камера зовнішнього відеоспостереження (т. 4 а.п. 74-75);
- протоколом огляду місця події від 09.05.2016, під час якого за адресою: АДРЕСА_5 (місце проживання ОСОБА_8 ) був виявлений та вилучений мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору (т. 4 а.п.76-81);
- протоколом огляду предмету від 09.05.2016, а саме: мобільного телефону марки «Nokia» чорного кольору, під час якого встановлено, що на мобільному телефоні встановлено батарею, при зняті якої було виявлено ІМЕІ 1: НОМЕР_3 та ІМЕІ 2: НОМЕР_4 . Під батареєю мається напис «NOKIA 222». В телефон встановлена карта пам`яті на 4 Гб чорного кольору (т. 4 а.п. 82-83);
- постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 09.05.2016 (т. 4 а.п. 84-85);
- протоколом огляду місця події від 09.05.2016, під час якого у подвір`ї за адресою: АДРЕСА_6 був виявлений та вилучений гаманець коричневого кольору, в якому знаходились документи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль НОМЕР_6 , жетон, монета срібного кольору, карта «Приватбанку» № НОМЕР_7 (т. 4 а.п. 86-88);
- протоколом огляду предмету від 09.05.2016, а саме: гаманця коричневого кольору, під час якого встановлено, що в гаманці знаходились документи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль НОМЕР_5 на автомобіль МАЗ модель 856103-010, причіп пр-самоскид-е, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_8 , 2013 року випуску; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 на автомобіль МАЗ модель 6501А8, вантажний самоскид, жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_10 , 2013 року випуску; пластикова карта «Приватбанку» № НОМЕР_7 ; жетон-смертника срібного кольору з гравіруванням НОМЕР_11 ОСОБА_11 та монета срібного кольору номіналом 10 копійок 1922 року (т. 4 а.п. 89-90);
- постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 09.05.2016 (т. 4 а.п. 91-92);
- заявою ОСОБА_18 від 09.05.2016 про добровільну видачу майна, яке було передану йому його сином ОСОБА_7 , зі слів останнього він знайшов його біля магазину «Продукти» по вул. Леніна в м. Южне 09.05.2016 о 01.00 год., а саме: водійські права на ім`я ОСОБА_11 , картка «Приватбанку» № НОМЕР_12 , картка «Приватбанку» № НОМЕР_13 пластикова картка заправки «WOG» (т. 4 а.п. 93);
- протоколом огляду місця події від 09.05.2016 під час якого ОСОБА_18 добровільно видав майно, яке було передану йому його сином ОСОБА_7 , зі слів останнього він знайшов його біля магазину «Продукти» по вул. Леніна в м. Южне 09.05.2016 о 01.00 год., а саме: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , дві кредитні картки «Приватбанку» № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , пластикова картка «WOG» (т. 4 а.п. 94-96);
- протоколом огляду предмету від 09.05.2016, а саме: посвідчення водія серія НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_11 , пластикової картки «Приватбанку» № НОМЕР_12 , пластикової картки «Приватбанку» № НОМЕР_13 , пластикової картки автомобільної заправки «WOG» (т. 4 а.п. 97-98);
- постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 09.05.2016 (т. 4 а.п. 99-100);
- постановою про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 11.05.2016 (т. 4 а.п. 101-102);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.05.2016 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав мобільний телефон фірми «Nokia» чорного кольору, який був викрадений у нього 09.05.2016 біля магазину «Продукти» в м. Южне (т. 4 а.п. 103-106);
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.05.2016 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав гаманець чоловічий зі штучної шкури коричневого кольору, який був викрадений у нього 09.05.2016 біля магазину «Продукти» в м. Южне (т. 4 а.п. 107-110);
Разом з тим, досліджений районним судом відеозапис із камер відеонагляду, розташованих біля магазину за адресою: Одеська область, м. Южне, проспект Миру, 15/1 також підтверджує обставини події вчиненого кримінального правопорушення та відповідають встановленим обставинам справи.

Досліджені у суді першої інстанції докази є належними, правильно викладеними, узгоджені між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду.

При цьому апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого, щодо необхідності зміни вироку в частині визначення кваліфікації вчиненого та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки судом проведений ретельний та об`єктивний аналіз доказів у їх сукупності, якими підтверджується провина ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, а невизнання вини обвинуваченим суд сприймає як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності з урахуванням того, що обвинувачений під час розгляду справи судом першої інстанції неодноразово змінював покази та намагався поглядами, жестами, мімікою впливати на показання обвинуваченого ОСОБА_8 та свідків.

Крім того, покази обвинуваченого повністю спростовуються описаними вище доказами, зокрема показаннями потерпілого про обставини його пограбування та причетність до цього ОСОБА_7 , показаннями свідків, вилученими речами та впізнання цих речей потерпілим як своїх.

Вказані докази, на думку апеляційного суду є такими, що узгоджуються з іншими в сукупності дослідженими доказами та спростовують твердження обвинуваченого про те, що він не вчиняв зазначеного злочину.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що районний суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги про непричетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення безпідставними.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про тяжкість призначеного покарання, апеляційний суд вважає за необхідним зазначити наступне:

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У п. 3 постанови №7 від 24.10.2003 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Так, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції враховував тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, суспільне небезпеку вчиненого, особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем мешкання, за місцем навчання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, врахував досудову доповідь органу пробації, згідно якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливе без відбування покарання в ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважав за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з застосуванням статей 75, 104 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зазначений вид покарання за своїм розміром є законним, достатнім, співрозмірним, справедливим та призначений у відповідності до вимог статей 50 та 65 КК України.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, тому суд вірно призначив покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Керуючись статтями 24, 370, 373, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
ВирокЮжного міського суду Одеської області від 24.09.2021 року у кримінальному провадженні № 0000192 від 09.05.2016 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - залишити без змін.
Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4