Справа №463/1712/22
Провадження №1-кс/463/4132/22
У Х В А Л А

03 серпня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши в режимі відеоконференції матеріали клопотання заступника начальника Першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року,

в с т а н о в и в :

прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року.

Клопотання мотивує тим, що в межах кримінального провадження №0000212 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України. Підозра є обґрунтованою та підтверджується зібраними у провадженні доказами. Щодо підозрюваного обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах кримінального провадження. Разом з тим, у зв`язку із необхідністю проведення великої кількості слідчий та процесуальних дій закінчити досудове розслідування не виявилось можливим до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків, експерта, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, кримінальні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_4 відносяться до особливо тяжких злочинів, оскільки передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування, а також володіючи значними матеріальними статками, усвідомлюючи можливість призначення такого виду додаткового покарання як конфіскація майна у разі визнання його винуватим, з метою його переховування вживатиме заходів до відчуження належного йому майна на користь інших осіб. Наявність достатніх майнових ресурсів надасть змогу підозрюваному протягом певного часу змінювати місце свого перебування. Окрім цього, всупереч процесуальних прав й обов`язків підозрюваного у кримінальному провадженні та покладених на нього ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2022, підозрюваний ОСОБА_4 залишив місце свого проживання, яке судом визначено як адреса відбування цілодобового домашнього арешту. Відсутність ОСОБА_4 за адресою проживання свідчить про його переховування від органів досудового розслідування, прокурора та суду та його самовільне залишення населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. У зв`язку з цим ОСОБА_4 було оголошено в державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Окрім цього, на теперішній час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не завершено призначені експертизи, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази. Підозрюваний ОСОБА_4 та інші співучасники під час вчинення кримінальних правопорушень, з метою узгодження дій по реалізації злочинного плану вживали заходи конспірації та приховування своєї діяльності. Зокрема, використовували мобільні термінали, інші електронні засоби, які за своїм функціоналом дозволяють спілкуватись шляхом направлення зображень і текстових повідомлень. Вказані засоби зв`язку, як знаряддя злочину, містять докази протиправної діяльності підозрюваного та інших співучасників, а тому, усвідомлюючи важливість доказового значення цих предметів для досудового розслідування, підозрюваний матиме можливість вжити заходів до їх приховання, знищення чи спотворення наявної у них інформації. Поряд з цим, на теперішній час не встановлені всі місця здійснення та підготовки вчинення кримінальних правопорушень, а також всі епізоди злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших осіб причетних до їх вчинення.

Також, підозрюваний матиме можливість обговорювати з іншими підозрюваними та іншими невстановленими особами, причетними до протиправної діяльності, відомі органу досудового розслідування обставини щодо підготовки та вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, та усвідомлюючи невідворотність покарання, намагатиметься вплинути на цих осіб. Крім цього, враховуючи важливість та силу доказового значення висновків експертів у цьому провадженні підозрюваний особисто чи через підпорядкованих йому осіб може вдатися до впливу на цих учасників процесу у цьому ж кримінальному провадженні з метою дискредитації їх висновків.

Окрім цього, у кримінальному провадженні перевіряється причетність низки інших осіб, у тому числі іноземних громадян, до підготовки та вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у тому числі осіб, знайомих з підозрюваним. Враховуючи викладене, існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може узгоджувати свої дії з невстановленими на даний час особами та таким чином намагатися не допустити викриття себе, як співвиконавця розслідуваних кримінальних правопорушень, а також встановлення обставин їх підготовки та вчинення.

Також підозрюваний усвідомлюючи, що досудове розслідування перебуває в активній стадії та проводяться слідчі дії спрямовані на встановлення персональних даних осіб, причетних до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зможе сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, у тому числі керувати такою протиправною діяльністю та фінансувати її віддалено за допомогою засобів зв`язку. Слід враховувати, що підозрюваний будучи високопосадовцем має сталі зв`язки із представниками судових та правоохоронних органів, які на його прохання можуть вплинути на подальший хід досудового розслідування.

Також, на думку прокурора, існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального провадження підтверджується системним характером вчинюваних кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , а саме вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб після ретельної підготовки, із здійсненням низки узгоджених цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу, продуманістю таких дій, цинічність характеру протиправних дій, результатом яких було завдання непоправної шкоди суверенітету, державній, економічній та інформаційній безпеці України. Вказане дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_4 вчиняв кримінальні правопорушення (злочини) умисно і цілеспрямовано, чітко усвідомлюючи при цьому протиправність власних дій.

З урахуванням викладених обставин жоден більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження. Вказані ризики не зменшились і не відпали.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, є необхідність у продовженні запобіжного заході у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, не зменшились та не відпали. Менш суворий запобіжний захід не достатній для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисники та підозрюваний відносно задоволення клопотання заперечили.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали подані ними письмові заперечення.

Так, вважають, що клопотання подано із порушенням правил підсудності, а слідчі та прокурори саме у цьому кримінальному провадженні умисно створили штучні підстави для незаконної зміни територіальної підсудності, з метою розгляду клопотань сторони обвинувачення у кримінальному провадженні з явними ознаками політично-мотивованого кримінального переслідування в лояльному до них суді, що становить грубе порушення правил підсудності. Також, вважають, що клопотання прокурори про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали кримінального провадження, копії яких надані стороні захисту, не містять обставин, що підтверджують наявність передбачених законодавствам підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою.

Вважають, що твердження прокурора у клопотанні про продовження строку запобіжного заході у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 про підтвердження зібраними доказами обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальній правопорушень, передбачення ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України, є безпідставним з огляду на те, що докази, зазначені у клопотанні, а також копії матеріалів кримінального провадження не містить даних, що свідчить при вчинення ОСОБА_13 будь-яких кримінальних правопорушень.

На думку захисту, докази, якими мотивує клопотання слідство є недопустимими та отриманим у невстановлений законом спосіб. Так, на їх думку, перша група доказів, в тому числі, рішення, накази, протоколи нарад і засідань, листи, службові записки, господарські договори щодо поставки вугілля, акти приймання-передачі партій вугільної продукції тощо не містять будь-яких фактичних даних, що підтверджують як наявність подій кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 11 1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, та не доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Зазначені докази не свідчать навіть про будь-яку причетність ОСОБА_4 та подій, пов`язаних із поставкою вугілля. Отже, докази із вказаної група безпідставно зазначені прокурором у клопотанні від 31.05.2022 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як такі, що нібито, підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень. Друга група доказів - результати негласних слідчих (розшукових) дій та висновки експертів щодо досліджень результатів проведених негласних слідчих дій, підлягає перевірці та оцінці слідчим суддею щодо їх допустимості. З врахуванням того, що до матеріалів клопотання прокурором не долучено процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД, а тому це вказує на недопустимість доказів, отриманих в результаті проведення НСРД. Окрім цього мають бути визнані недопустими доказами експертні висновки, копії яких додані до клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які, на думку прокурора, є доказами винуватості ОСОБА_4 , складені експертами Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, оскільки постановою керівника Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 01.04.2022 для здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, створена міжвідомча слідча група, до складу якої включені слідчі Головного слідчого управління Служби безпеки України. Вказані обставини свідчать про наявність залежності експертів Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України та викликають обґрунтовані сумніви в їх неупередженості.

Окрім цього просять врахувати, що доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КГІК України, є лише припущеннями, які не підкріплені належними та допустимими доказами, що свідчать про реальність таких ризиків. Також зазначені прокурором ризики з плином часу досудового розслідування істотно зменшились, жодних нових чи зміни існуючих прокурором не наведено.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати обставини, що характеризують особу ОСОБА_4 , та свідчать про відсутність ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою. Зокрема, просить врахувати, що ОСОБА_4 не судимий. До відповідальності за вчинення правопорушень не притягувався, є політичним діячем, обирався народним депутатом України до Верховної Ради України II, ПІ, IV, IX скликання, Указом Президента України в 1992 році ОСОБА_4 присвоєно почесне звання Заслужений юрист України. В 1998 році ОСОБА_4 обрано академіком Академії економічних наук України. ОСОБА_4 присуджено науковий ступень доктора юридичних наук (1997 рік). В 2000 році ОСОБА_4 обрано академіком Академії правових наук України, а в 2001 році - присвоєно вчене звання професора кафедри правознавства. ОСОБА_4 - автор численних наукових робіт з теорії держави і права, конституційного права, кримінально-процесуального права та проблем державотворення. ОСОБА_4 - повний кавалер ордена За заслуги. В 2004 році ОСОБА_4 нагороджено орденом князя Ярослава Мудрого V ступеня.

З урахуванням викладеного вважають, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000212, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2016, є незаконним та необґрунтованим, і є передбачені кримінальним процесуальним законодавством підстави для відмови у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 вважає клопотання про продовження строку тримання під вартою безпідставним та необґрунтованим, підтримав позицію щодо цього, наведену його захисниками.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, захисників, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, суд встановив наступне.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000212 від 19 вересня 2016 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 та ч.1 ст.258-3 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.258-5, ч.2 ст.258-5, ч.3 ст.258-5, ч.5 ст.191 КК України.

Про підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень ОСОБА_4 повідомлено 08 жовтня 2021 року.

Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному проводженні, що внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000212 від 19 вересня 2016 року продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 19 вересня 2022 року.

Згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2022 року підозрюваному ОСОБА_4 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , із покладенням відповідних обов`язків строком на 60 днів.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_14 від 02 березня 2022 року (а.с.119 том 1), ОСОБА_4 оголошено в державний, міждержавний та міжнародний розшук, оскільки він залишив визначене місце проживання, скрився від слідства і місце його перебування органу досудового розслідування було невідомим.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 березня 2022 року за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_14 , що погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_15 , в порядку ч.6 ст.193 КПК України застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який ІНФОРМАЦІЯ_2 народився у селі Почет, Абанського району, Красноярського краю, РРФСР, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , народного депутата України, підозрюваного у вчиненні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111 та ч.2 ст.28 ч.1 ст.258-3 КК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2022 року застосовано до ОСОБА_4 , обраний згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 березня 2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою становив шістдесят днів та рахувався з часу фактичного затримання 12 квітня 2022 року о 18 годині 15 хвилин. Вказана ухвала була оскаржена та залишена в силі судом апеляційної інстанції.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2022 року продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.2583 КК України, терміном на 60 днів, тобто до 09 серпня 2022 року. Вказана ухвала була оскаржена та залишена в силі судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст.199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слід зазначити, що дане клопотання подано до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з дотриманням положень ч.2 ст.199 КПК України в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Так, відповідно до постанови заступника Генерального прокурора від 01.10.2021 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року доручено Головному слідчому управлінню Державного бюро розслідувань. Відповідно до наказів Директора Державного бюро розслідувань від 01.03.2022 року № 120-дск; від 04.03.2022 року № 121-дск та від 15.03.2022 року № 124-дск, у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, місцем здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях першим та другим відділам Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності, яким здійснюється досудове розслідування даного провадження, а також перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями визначено місце знаходження Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові, яке знаходиться у межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.

Окрім цього, за зверненням захисників у цьому ж кримінальному провадженні питання порушення правил підсудності при зверненні з клопотанням про забезпечення заходів кримінального провадження до слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова вже розглядалося Верховним Судом, і 9 червня 2022 року колегія суддів Верховного Суду у своїй ухвалі дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту та направлення клопотання прокурора ОСОБА_3 для розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Дійсно, постановою начальника Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 12.05.2022 року для розслідування цього провадження створено міжвідомчу слідчу групу до складу якої увійшли слідчі ДБР та СБУ і старшим слідчої групи визначено начальника 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України, разом з тим, постановою прокурора орган досудового розслідування не змінювався і ним залишається Головне слідче управління Державного бюро розслідувань.

Слідчий суддя також звертає увагу, що у цьому ж провадженні захисник підозрюваного неодноразово в порядку ст. 303 КПК України подавала скарги на бездіяльність слідчих та прокурорів до слідчих суддів Личаківського районного суду м. Львова, які ними розглядалися. Також у цьому ж провадженні слідчими суддями Личаківського районного суду м. Львова розглядаються питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження до іншого підозрюваного, з врахуванням положень щодо підсудності розгляду таких питань.

Окрім цього, слід наголосити, що слідчими суддями Личаківського районного суду м. Львова з врахуванням наказів Директора Державного бюро розслідувань від 01.03.2022 року № 120-дск; від 04.03.2022 року № 121-дск та від 15.03.2022 року № 124-дск, у кримінальних провадженням, по яких здійснюється досудове розслідування першим та другим відділам Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності, які здійснюють досудове розслідування цього провадження, а також першим відділом Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, до цього часу розглядаються клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а тому слідчий суддя не може надати особливого статусу цьому клопотанню про продовження застосування строку тримання під вартою ОСОБА_4 та скерувати його на розгляду слідчим суддям іншого суду, як на цьому постійно наголошує сторона захисту.

Тому доводи сторони захисту про порушення прокурором положень ч.2 ст.199 КПК України при зверненні до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному є необґрунтованими.

Окрім того, як вбачається із матеріалів клопотання на даний час слідство не завершено, слідству необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, а саме: отримати висновки призначеної комплексної економічної експертизи (експертизи документів про економічну діяльність підприємств) та експертизи у галузі енергетичної безпеки; призначити судово-почеркознавчі експертизи, об`єктами яких будуть наявні у матеріалах досудового розслідування фінансово-господарські документи, банківські документи, матеріали реєстраційних справ тощо; допитати як свідків понад 15 працівників/службових осіб Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Міністерства енергетики України, антитерористичного центру при СБ України, Державної прикордонної служби, державної фіскальної служби, AT «Укрзалізниця»; допитати як свідків понад 5 працівників колишніх Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України; допитати як свідків понад 10 учасників (членів) окремих дорадчих органів (груп, комісій), які були сформовані при Кабінеті Міністрів України, Міністерстві енергетики України з вирішення питань енергозабезпечення країни у 2014-2015 рр.; допитати як свідків більше 5 осіб, що у 2014-2015 рр. входили до складу Ради національної безпеки і оборони України, а також осіб, що у 2014-2015 рр. приймали участь у засідання РНБО; допитати як свідків понад 5 службових осіб ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО»; допитати як свідків понад 5 службових осіб ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» ДТЕК; допитати понад 5 службових осіб Служби безпеки України, Державної фіскальної служби, відповідальних за процеси переміщення товарів/послуг через лінію розмежування в 2014-2015 роках, зокрема переміщення вугілля залізничним транспортом; провести одночасні допити двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях; провести огляди документів, які вилучено під час проведення тимчасових доступів, обшуків; провести тимчасові доступи до матеріалів, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Апарату Ради національної безпеки і оборони України; встановити керівників/засновників/представників юридичних осіб, що були задіяні в ланцюзі перерахунків грошових коштів від ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» до етапу їх обготівкування, а також провести слідчі/процесуальні дії за участю вказаних осіб. Для проведення такого значного комплексу слідчих та розшукових дій необхідно додатковий час, а тому завершити всі слідчі дії до завершення дії ухвали про обрання підозрюваному запобіжного заходу не виявилося можливим.

Тому, на думку слідчого судді, при зверненні із даним клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , прокурор виклав обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою та зазначив, які слідчі дії слід здійснити у кримінальному провадженні.

Доводи захисту про те, що такі обставини є надумані, оскільки захист подає клопотання про проведення тих чи інших слідчих дій, зокрема призначення експертиз, але слідчий та прокурор їх ігнорують не спростовують доводи органу досудового розслідування про те, що існують обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки у клопотанні іде мова про отримання висновків експертиз, які уже були призначені органом досудового розслідування, а також отримання інших доказів, які слідство бажає отримати у кримінальному провадженні та не могло з об`єктивних причин отримати до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Як вбачається із долученої копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2021 року вбачається, що строк досудового розслідування у цьому провадженні продовжено на дванадцять місяців до 19 березня 2022 року.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (Murray v. the United Kingdom) від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, №300-A). Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Як вбачається із матеріалів клопотання обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих злочинів на даному етапі слідства підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Зокрема, обґрунтованість підозри прокурором доводиться протоколом від 13.08.2014 наради під головуванням першого заступника Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_16 щодо можливих обсягів імпорту енергетичного вугілля для потреб ТЕС і ТЕЦ та вироблення цінової політики при здійсненні закупівель імпортної вугільної продукції; протоколом від 14.08.2014 наради під головуванням Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_17 з питань забезпечення енергогенеруючих компаній вугільною продукцією, в тому числі за рахунок імпорту, на якій вирішено рекомендувати ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснити свої наміри щодо укладення контракту на імпорт в Україну у вересні-грудні 2014 з ПАР вугільної продукції; протоколом від 19.08.2014 засідання Антикризового енергетичного штабу під головуванням Віце-прем`єр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, на якому Міненерговугіллю, Мінінфраструктури, Мінекономрозвитку, МЗС, НКРЕ доручено переглянути прогнозований баланс постачання палива на теплові електростанції з урахуванням економії та залучення всіх можливих джерел постачання і подати відповідні пропозиції для розгляду; листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.09.2014 №2/07-37-3649 на адресу Міністерства закордонних справ України щодо пошуку потенційних закордонних постачальників енергетичного вугілля, для недопущення енергетичної кризи, а також для диверсифікації джерел постачання вугілля; протоколом від 14.10.2014 наради під головування Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_18 з питань забезпечення ТЕС ПАТ «Центренерго» імпортною вугільною продукції; службовою запискою в.о. комерційного директора комерційного ПАТ «Центренерго» ОСОБА_19 ; службовою запискою заступника директора комерційного з паливного забезпечення ПАТ «Центренерго» ОСОБА_20 про низькі запаси вугілля на складах ТЕС станом на 16.10.2014 та про необхідність пошуку додаткових джерел постачання вугілля на ТЕС; службовою запискою заступника комерційного директора ПАТ «Центренерго» ОСОБА_21 про низькі запаси вугілля на складах ТЕС станом на 26.10.2014; листом від 15.10.2014 на адресу ПАТ «Центренерго»; протоколом №80 засідання Кабінету міністрів України від 23.09.2014; стенограмою засідання Кабінету Міністрів України від 12.11.2014; листом-відповіддю НЕК «Укренерго» від 20.09.2021 та інфографіком про запаси вугілля антрацитової групи на ТЕЦ / ТЕС України протягом жовтня 2014 року - травня 2015 року; окремим дорученням Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14.08.2014 № 01/25-1669; договором купівлі-продажу (контрактом) № SM-1307/44/1-84 від 19.08.2014, між ДПЗД «Укрінтеренерго» та компанією «Steel Mont Trading Ltd», про постачання 1 млн. тонн вугілля; листом компанії «Steel Mont Trading Ltd» від 14.11.2014; рішенням від 04.11.2014 Ради національної безпеки і оборони України; листом Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України від 04.11.2014 та рапорту від 04.11.2014; повідомленням ОСОБА_22 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України; протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_22 від 13.05.2015; постановою від 25.03.2016 про закриття кримінального провадження №0001230 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; висновком експерта від 15.09.2021 № 82/4; протоколом огляду від 17.09.2021; висновком експерта від 24.09.2021 № 86/4; протоколом огляду від 19.09.2021; протоколом від 24.12.2014 за результатами проведення негласного розшукового заходу за контррозвідувальною справою № 500; листом-відповіддю Департаменту контррозвідки СБ України від 04.10.2021 №2/2/3-9337нт; протоколами від 09.06.2021 оглядів публікацій на електронному ресурсі мережі Інтернет; протоколом від 06.10.2021 огляду матеріалів кримінального провадження № 0000511 від 31.08.2015; листом-відповіддю Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 27.10.2015 № 02/12-3123; протоколом від 16.12.2014; протоколами оглядів від 16.09.2021; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.12.2014 №297-к/к про покладення виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства «Луганськвугілля» на ОСОБА_23 ; наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 28.11.2014 №237-к/к про припинення повноважень ОСОБА_24 виконуючого обов`язки директора ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова», та від 21.01.2015 № 09-к/к про призначення ОСОБА_24 виконуючим обов`язки директора ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова»; матеріалами реєстраційних справ ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» та ДП «Луганськвугілля»; договором поставки вугілля №111/20 від 16.12.2014 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Луганськвугілля»; договором поставки вугілля від 15.01.2015 №111/1 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Луганськвугілля» в особі ОСОБА_23 ; договором поставки вугілля №111/7 від 30.01.2015 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова»; протоколом від 04.10.2021 огляду руху коштів по рахункам ПАТ «Центренерго», ДП «Луганськвугілля», ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» та інших; протоколами допитів ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , щодо відомих їм обставин дефіциту вугілля у 2014-2015 рр., причин виникнення дефіциту, обставин укладання договорів, приводів, підстав та мети диверсифікації джерел постачання вугілля тощо; протоколами допитів свідків членів Ради національної безпеки і оборони України; протоколами допитів ОСОБА_27 щодо обставин перереєстрації ДП «Луганськвугілля» та укладання з ПАТ «Центренерго» договору поставки вугілля № 111/20 від 16.12.2014; висновком експерта від 19.10.2021 №96/4; висновком експерта від 19.10.2021 №93/4; висновком експерта №95/4 від 27.10.2021; висновком експерта № 99/4 від 27.10.2021, відповідно до якого ОСОБА_28 бере участь у розмові, зафіксованій у аудіозаписі на оптичному диску № 12499; висновком експерта № 107/4 від 29.10.2021; висновком експерта № 481/1 від 27.09.2021; висновком експерта від 25.11.2021 №491/1; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 № 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях»; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16.12.2014 № 877 «Про внесення змін до додатку наказу від 25.11.2014 № 841»; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.01.2015 №30 «Про внесення змін до Переліку державних підприємств, установ, організацій та об`єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави, станом на 19.11.2014, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції»; актами приймання-передачі партій вугільної продукції, актами звіряння по кількості та якості, посвідченнями про якість вугілля, актами приймання палива за кількістю зважування, накладними; матеріалами тимчасових доступів та вилучення документів та інформації в банківських установах щодо руху коштів, їх обготівкування тощо.

В той же час захисники підозрюваного в судовому засіданні навели свої аргументи з приводу того, що така підозра ґрунтується на частині доказів, які не стосуються безпосереднього підозрюваного ОСОБА_4 , а частина доказів, на їх думку отриманні з порушенням КПК України, а тому такі мають бути визнані недопустимими.

З цього приводу слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Так, у п.п.126,127 Рішення ЄСПЛ (справа Кавала проти Туреччини) Суд зазначив, що для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий відповідно до пункту 1 (с) статті 5 не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою (див. Броган та інші проти Сполученого Королівства, 29 листопада 1988 р., § 53, серія A № 145-B). Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед суду. Об`єктом затримання для допиту є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування (див. Мюррей проти Сполученого Королівства, 28 жовтня 1994, § 55, серія A № 300-A). Однак "обґрунтованість" підозри, на якій повинен ґрунтуватися арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у пункті 1 (с) статті 5. Того факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежатиме від усіх обставин (див. Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства, 30 серпня 1990 р., § 32, серія A № 182; див. також Ільгар Мамедов проти Азербайджану, № 15172/13. Відповідно, оцінюючи «обґрунтованість» підозри, Суду необхідно дати можливість встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Отже, уряд, відповідач повинен надати хоча б деякі факти чи відомості, здатні задовольнити Суд, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину (там само, п. 34).

Наведеними вище доказами прокурор підтверджує, що ОСОБА_4 , як народний депутат України є особою, яка була задіяна до переговорів із представниками вищого політичного керівництва російської федерації з приводу поставки вугілля до України з території так званих ДНР і ЛНР, до забезпечення поставки вугілля з цих територій на територію Україні, оплати цього вугілля. Слідство також наводить докази контактів підозрюваного із іншими особами, які також є підозрюваними у цьому провадженні і які, як службові особи, на думку слідства, можливо вчинили інкриміновані діяння за попередньою змовою групою осіб в тому числі із підозрюваним ОСОБА_4 .

А тому, на думку слідчого судді, наведені прокурором докази дійсно підтверджують наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , можливо, вчинив інкриміновані правопорушення у групі з іншими особами.

На думку слідчого судді, на цій стадії, не можна говорити про достатність чи недостатність цих доказів, які б доводили вину підозрюваного у скоєнні інкримінованих дій, чи в повній мірі спростувати наведені прокурором докази. Так, зокрема, за твердженням прокурора, з врахуванням таємниці слідства, до клопотання долучено лише частину доказів, які прокурор вважав необхідним для підтвердження обґрунтованості підозри. В той час, все провадження становить біля 300 томів, а тому дослідження цих всіх доказів має відбуватися на стадії судового розгляду.

На думку слідчого судді, на цій стадії процесу не можна перевірити докази на предмет недопустимості з підстав наведених захисниками, виходячи з наступного.

Зокрема, на цій стадії слідчий суддя не повинен вивчати ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових дій), оскільки виходячи із практики Верховного Суду процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) мають відкриватися стороні захисту на стадії досудового розслідування в порядку, передбаченому в ст.290 КПК України. При цьому у рішенні від 16.10.2019 у справі №640/6847/15-к. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом. Відповідно до ст.84 КПК доказами є фактичні дані, отримані в передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя й суд установлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. А процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами в розумінні ч.2 ст.99 КПК, оскільки не містять зафіксованих і зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб. Отже, процесуальні документи про дозвіл на проведення НСРД (у тому числі й відповідна ухвала слідчого судді) повинні досліджуватися під час розгляду справи в суді з метою оцінки допустимості доказів, здобутих у результаті НСРД. Тому ВП ВС у постанові від 16.10.2019 вказала на те, що суди не можуть автоматично виключати такі протоколи НСРД лише з підстав, що нема дозвільних документів на їх проведення в матеріалах справи, не з`ясувавши спочатку причини їх відсутності.

А тому, з цих підстав доводи захисників та підозрюваного про відсутність доказів вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих дій та недопустимість частини доказів, на які посилається прокурор (протоколів НСРД) через відсутність у матеріалах клопотання копії таких процесуальних документів, які підтверджують законність обмеження конституційних гарантій підозрюваного, не приймаються до уваги слідчим суддею, оскільки на цій стадії слідчий суддя не перевіряє достатність доказів, які підтверджують винуватість особи у скоєнні інкримінованих дій, а лиш вивчає достатність фактів та відомостей для підтвердження обґрунтованості підозри, та які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , можливо, вчинив інкриміновані правопорушення. Що стосується питання недопустимості доказів отриманих у процесі використання слідством НСРД, через недолучення прокурором копії процесуальних документів, на підставі яких вони були застосовані, то питання про їх наявність може перевірятися на стадії виконання ст.290 КПК України, а то і під час судового розгляду кримінального провадження.

З цих же підстав слідчий суддя не погоджується із доводами захисників про необхідність визнання на цій стадії недопустимими окремих доказів, таких як висновки експертів через їх необ`єктивність, оскільки ці докази можуть визнаватися недопустимими лише в процесі судового слідства після дослідження усіх доказів, в тому числі процесуальних документів, на підставі яких вони проводилися.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України існують і вони не зменшилися.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки, злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , належить до категорії особливо тяжких, що передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Вказане саме по собі свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування як на території України, так і за її межам з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється.

Окрім цього, він обізнаний із діяльністю правоохоронних органів, має відповідні зв`язки та матеріально забезпечений, що об`єктивно дає підстави вважати, що він може скритися від слідства і суду, і переховуватися.

На існування цього ризику, а також того, що він не зменшився вказує той факт, що всупереч процесуальним правам та обов`язкам підозрюваного у кримінальному провадженні, які були покладені на нього ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2022, підозрюваний ОСОБА_4 залишив місце свого проживання, яке судом визначено як адреса відбування цілодобового домашнього арешту, та постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_14 від 02 березня 2022 року його було оголошено в державний, міждержавний та міжнародний розшук. З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 був затриманий 12 квітня 2022 року, Департаментом контррозвідки СБУ встановлено місце перебування підозрюваного ОСОБА_4 за адресою Київська область, Білоцерківський район, автодорога Київ-Одеса.

З долучених до матеріалів клопотання показань свідка ОСОБА_29 вбачається, що ОСОБА_4 спланував втечу із місця проживання, тривалий час переховувався у житловому будинку по АДРЕСА_3 , в один із днів він чув його розмову по телефону із дружиною ОСОБА_30 , а також у розмові між ними чув слова «ФСБ и все будет хорошо, Преднестровье». Окрім цього, ОСОБА_4 переодягнувся в українську військову форму і після чого на іншому автомобілі залишили цей будинок.

Отже, є доведеним, що підозрюваний не виконав покладених на нього процесуальних обов`язків, спланував втечу і умисно залишив визначене йому місце перебування та більше двох тижнів переховувався від органів досудового розслідування.

При цьому при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя послався на загально доступну інформацію, яка була повідомлена Головою СБУ ОСОБА_31 , про те, що ФСБ РФ намагалась вивезти ОСОБА_32 спочатку до Придністров`я, а згодом до Москви. При цьому він підкреслив, що українській спецслужбі протистояв не лише особисто ОСОБА_33 , а більш потужний ворог - Федеральна служба безпеки, яка прагнула вивезти кума ОСОБА_34 за кордон. «Російські спецслужби організували власну операцію для переправлення ОСОБА_35 до Придністров`я, а потім до Москви. До її реалізації залучили навіть представників злочинного світу та корумпованих правоохоронців». https://ssu.gov.ua/novyny/ivan-bakanov-rozpoviv-detali-spetsoperatsii-sbu-z-zatrymannia-medvedchuka

А тому враховуючи наведені у клопотанні доводи, вказані обставини, слідчий суддя погоджується із доводами слідства про те, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду існує реально, він не зменшився та не відпав, та об`єктивно доведений доказами.

Також, вважаю обґрунтованим ризик того, що перебування на волі не виключає можливість підозрюваному знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На існування цього ризику вказує той факт, що на даний час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази. За даними слідства підозрюваний ОСОБА_4 та інші співучасники під час вчинення кримінальних правопорушень, з метою узгодження дій по реалізації злочинного плану, вживали заходи конспірації та приховування своєї діяльності. Зокрема, використовували мобільні термінали, інші електронні засоби, які за своїм функціоналом дозволяють спілкуватись шляхом направлення зображень і текстових повідомлень. Вказані засоби зв`язку, як знаряддя злочину, містять докази протиправної діяльності підозрюваного та інших співучасників. А тому існує обґрунтовані доводи того, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи важливість доказового значення цих предметів для досудового розслідування, підозрюваний матиме можливість приховати, знищити ці докази чи спотворити наявну у них інформацію.

Обґрунтованими є також доводи прокурора про існування ризику того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, оскільки на теперішній час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Так, з матеріалів клопотання вбачається, що частині співучасників інкримінованих правопорушень вручені повідомлення про підозри та клопотання про обрання запобіжних заходів з доданими до них матеріалами досудового розслідування, якими вони обґрунтовуються. Відповідно ОСОБА_4 та інші співучасники отримали можливість знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які містять значиму інформацію, у тому числі щодо проведених слідчих та процесуальних дій відносно невстановлених до цього часу осіб - співучасників протиправної діяльності підозрюваного, а також він ознайомлений з показаннями свідків, які уже допитані, йому стали відомі їх адреси проживання. А тому існує реальна можливість обговорювати з іншими підозрюваними та іншими невстановленими особами, причетними до протиправної діяльності, відомі органу досудового розслідування обставини щодо підготовки та вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, розголошення даних досудового розслідування, а окрім того, усвідомлюючи невідворотність покарання підозрюваний може намагатися вплинути на свідків з метою зміни показань.

Також ознайомившись із висновками експертиз, враховуючи їх важливість та силу доказового значення у цьому провадженні, підозрюваний особисто чи через підпорядкованих йому осіб може вдатися до впливу на експертів у цьому ж кримінальному провадженні з метою дискредитації їх висновків.

Також, вважаю обґрунтованим існування ризику того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може перешкоджати проведенню досудового розслідування і такий ризик не зменшився, виходячи з наступних обставин.

Так, прокурор обґрунтовано вважає, що виходячи з того, що за даними слідства інкриміноване діяння скоєне підозрюваним за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, місцезнаходження яких на даний час не відомо, перебуваючи на волі підозрюваний, усвідомлюючи, що ці особи, які йому відомі, можуть надати показання щодо причетності його до інкримінованих дій чи щодо ролі у підготовці та вчиненні кримінальних правопорушень, існує реальна можливість вплинути на них з метою надання неправдивих показань на його захист. Також обґрунтованими є доводи прокурора про те, що підозрюваний зможе сприяти переховуванню таких осіб від органу досудового розслідування, у тому числі керувати такою протиправною діяльністю та фінансувати її віддалено за допомогою засобів зв`язку. Окрім цього, слід враховувати, що підозрюваний будучи народним депутатом України, відомим юристом, має сталі зв`язки із представниками судових та правоохоронних органів та може використовувати такі з метою впливу на подальший хід досудового розслідування.

Слідчий суддя не погоджується з тим, що є доведеним ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі може вчинити незаконні дії, спрямовані на продовження вчинення інкримінованого кримінального правопорушення як особисто так і за допомогою залучення інших осіб, оскільки на даний час фізично не можливо вчинити раніше інкриміновані йому діяння через воєнні дії, а можливість вчинення іншого кримінального правопорушення не має достатнього обґрунтування та доказів і у попередній ухвалі про продовження строку тримання під вартою цей ризик уже судом був відхилений, як необґрунтований .

Отже, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, реально існують та є обґрунтованими, не відпали та не зменшились, тому продовження застосування запобіжного заходу до підозрюваного сприятиме виконанню завдань кримінального провадження і забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обов`язків, визначених ст.177 КПК України, і підстав для визначення застави підозрюваному також не має, оскільки через воєнний стан в Україні і перебування російських військ на значній території України існує об`єктивна можливість підозрюваному залишити країну в тому числі з допомогою спецслужб іноземної держави, які були задіяні до його втечі.

Слідчий суддя не погоджується із доводами захисників про обов`язковість визначення підозрюваному застави, оскільки такі не ґрунтуються на положеннях ч.4 ст.183 КПК України, якою передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук розмір застави не визначається. З матеріалів клопотання вбачається, що 18 березня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова задовольнив клопотання слідчого і в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України застосував до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. 16 квітня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова повторно розглянув вищезгадане клопотання та прийняв ухвалу, якою, зокрема, клопотання слідчого задовольнив й застосував до ОСОБА_4 обраний згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 березня 2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. А тому, на думку слідчого судді, при вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з цих же підстав розмір застави не має визначатися. Окрім того, слід наголосити, що Законом України № 2198-IX від 14.04.2022 року частину четверту статті 183 доповнено абзацом восьмим згідно якої зазначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

А тому враховуючи наведені вище обставини, слідчий суддя вважає, що підстав для визначення розміру застави не має.

Отже, виходячи з наведеного, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити і слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у межах строку досудового розслідування до 19 вересня 2022 року.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 199, 207, 208, 395 КПК України, -

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.111, ч.2 ст.28 ч.1 ст.2583 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 19 вересня 2022 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_36 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 08 серпня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1