Провадження №1-кп/127/349/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 407 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною четвертою статті 407 Кримінального кодексу України (далі КК).
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про призначення у кримінальному провадженні повторної судово-медичної експертизи. Заявлене клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 , будучи призовником, був визнаний непридатним для військової служби. В подальшому ОСОБА_5 змінив прізвище та подав до комісії іншу кардіограму, внаслідок чого з обвинуваченим був укладений відповідний контракт. Під час несення служби обвинувачений отримав контузію, що перешкоджає його подальшій службі. Тому захисник обвинуваченого вважає, що для вирішення завдань кримінального провадження необхідно визначити, чи наявні у обвинуваченого захворювання, які можуть бути підставою для його визнання непридатним до військової служби, чи підтверджується факт отримання обвинуваченим контузії.
Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення клопотання захисника відсутні, оскільки вирішення питання щодо стану здоров`я ОСОБА_5 не впливає на вирішення кримінального провадження по суті.
Обвинувачений ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 407 КК, тобто нез`явленні вчасно до військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
З-поміж іншого, як на підставу для задоволення заявленого клопотання захисник обвинуваченого посилався на те, що ОСОБА_5 за станом його здоров`я не є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також захисник обвинуваченого посилався на те, що ОСОБА_5 не міг з`явитись до місця служби (військової частини) з поважних причин, а саме за станом його здоров`я, про що свідчить відповідний рапорт ОСОБА_5 .
Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо того, чи є обвинувачений суб`єктом інкримінованого йому діяння здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо того, чи є обвинувачений суб`єктом інкримінованого йому діяння, а також наявності об`єктивних обставин, які перешкоджали вчасному з`явленню ОСОБА_5 до військової частини, а саме незадовільний стан його здоров`я потребує дослідження доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 332 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Згідно з частиною першою статті 242 КПК експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Для вирішення питань, які порушені захисником обвинуваченого у клопотанні, необхідні спеціальні знання в галузі судової медицини.
Прокурор, заперечуючи проти задоволення зазначеного клопотання посилався на те, що питання придатності до військової служби вирішує військово-лікарська комісія і не може бути вирішене шляхом проведення судово-медичної експертизи. Разом з тим, суд вважає, що вирішення усіх доводів сторін потребує дослідження наданих суду доказів у їх сукупності. Таке дослідження, як суд зазначив вище, здійснюється в порядку, визначеному § 3 Глави 28 КПК. Саме тому суд вважає, що клопотання захисника в цій частині слід задовольнити.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання захисника про витребування доказів, суд вважає за доцільне зауважити таке.
Згідно з частиною першою статті 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 93 КПК сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Як випливає з наданих суду матеріалів, захисник обвинуваченого, заявляючи клопотання про витребування відповідних доказів, не надав суду відомостей, якими підтверджений факт неможливості захисника отримати необхідні докази в порядку наведеної вище норми кримінально-процесуального закону. Також суду не надані відомості, якими була б підтверджена необхідність надання стороні захисту тимчасового доступу до матеріалів, клопотання про витребування яких заявлене захисником, у порядку глави 15 розділу ІІ КПК. Саме тому суд вважає, що правові підстави для задоволення клопотання захисника в частині витребування документів слід відмовити.
Керуючись статтями 332, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Призначити у кримінальному провадженні судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Вінницького обласного бюро судово-медичних експертиз (вулиця Гліба Успенського, 83 в місті Вінниці).

На вирішення експертам поставити такі питання:

-на які захворювання хворіє ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

-чи могли виявлені у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , захворювання призвести до раптової втрати свідомості, запаморочення тощо?

-чи можливо підтвердити об`єктивними даними отримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контузії у серпні 2017 року?

-чи придатний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для військової служби?

Для проведення дослідження експертам матеріали кримінального провадження № 127/11593/22.

Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.

Встановити строк проведення експертизи один місяць з дня винесення ухвали про призначення експертизи.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: