Справа № 308/2473/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що в межах кримінального провадження №0000096 в ході проведеного огляду місця події, який проводився 16.02.2022 року за адресою Ужгородський район, с. Розівка, автодорога Київ-Чоп, траса м06, 812 кілометер було виявлено та вилучено 4 (чотири) купюри номіналом по 500 гривень: серія №ЛА2569961, серія №СЖ6837706, серія №МА7092703, серія №ГК6509798, які поміщено до паперового конверту білого кольору з підписами понятих та слідчого.
Слідчий в клопотанні зазначає, що об`єкти, які були вилученими в ході огляду 16 лютого 2022 визнані речовими доказами, останні можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Тож, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане в клопотанні майно.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З витягу з ЄРДР видно, що відділом поліції № 1 Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000096 , внесеного до ЄРДР 16.02.2022 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 369 КК України.

28.01.2022 слідчим суддею у межах кримінального провадження №0000037 постановлено ухвалу, якою надано дозвіл на тимчасовий доступ до індивідуального сейфу, який розміщений у відділенні АБ «Укргазбанк» в місті Ужгород за адресою м. Ужгород, вул. Швабська, будинок № 70, з можливістю огляду та вилученні речей й документів, які знаходяться в такому та належали ОСОБА_5

16.02.2022 року під час огляду місця події, який проводився за адресою Ужгородський район, с. Розівка, автодорога Київ-Чоп, траса м06, 812 кілометер було виявлено та вилучено 4 (чотири) купюри номіналом по 500 гривень: серія №ЛА2569961, серія №СЖ6837706, серія №МА7092703, серія №ГК6509798, які поміщено до паперового конверту білого кольору з підписами понятих та слідчого.
Вказані предмети, вилучені під час означеного огляду, за постановою слідчого від 16.02.2022 визнано речовими доказами.

Статтею 236 КПК України регламентовано порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи. Так, ч. 7 вказаної статті визначено, що предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження; вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції) до вилучених з обігу належать: предмети, виготовлення, придбання, зберігання, збут і розповсюдження яких забороняється законодавством.

Пунктом 20 означеної Інструкції регламентовано, що при розслідуванні кримінальних справ підлягають вилученню наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, що перебувають у незаконному обігу, а також обладнання, яке застосовується для їх незаконного виготовлення.

Слідчим, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність арешту вищевказаних об`єктів з метою збереження таких як речового доказу, оскільки за допомогою вказаного можуть бути встановлені обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КПК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Накласти арешт на: 4 (чотири) купюри номіналом по 500 гривень: серія №ЛА2569961, серія №СЖ6837706, серія №МА7092703, серія №ГК6509798.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1