Справа № 953/5714/22
н/п 1-кс/953/3780/22
УХВАЛА
"17" жовтня 2022 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна- адвоката ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Дане клопотання обґрунтоване тим, що 24 лютого 2022 року о 05.00 за наказом Президента Російської Федерації Володимира Путіна Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ, Федеральну службу військ національної гвардії Російської Федерації та інші підконтрольні військові та збройні формування.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Сторона обвинувачення зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка будучи депутатом Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області VIII скликання, перебуваючи на території тимчасово окупованого з 25.02.2022 смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, в невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 09.03.2022, виник злочинний умисел, направлений на пособництво державі агресору.
Надалі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на території смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, 29.03.2022, на підставі отриманого напередодні усного дозволу від представників збройних формувань держави-агресора РФ, надала вказівку працівникам своїх підприємств здійснити засів земель сільськогосподарського призначення сільськогосподарськими культурами соняшнику, гороху, гірчиці та ячменю.
Так, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на території смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, в період липень-серпень 2022 року, ОСОБА_7 , діючи свідомо, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора надала вказівку працівникам очолюваних нею підприємств здійснити збір пшениці, гороху, ячменю та гірчиці, задля їх часткової подальшої передачі представникам РФ, в результаті чого у серпні 2022 року передала вказаним особам 250 тон насіння соняшнику урожаю 2021 року, з подальшим його вивезенням в с. Уразове Білгородської області РФ.
Крім того, сторона обвинувачення зазначає, що перебуваючи на території смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, в серпні 2022 року, діючи на реалізацію свого злочинного умислу, направленого на пособництво державі-агресору, налагодивши стійкі робочі та ідеологічні зв`язки з представниками місцевої окупаційної адміністрації та збройними формуваннями держави-агресора, ОСОБА_7 заручившись їх довірою та підтримкою, була призначена керівником т.зв. «спілки виробників сільськогосподарської продукції» та наділена повноваженнями з взяття на т.зв. «зовнішнє управління» місцевих сільськогосподарських підприємств, посадові особи яких покинули тимчасово окуповану територію, з метою організації збору наявного врожаю, належного таким підприємствам, з подальшим переданням його частини на потреби місцевої окупаційної адміністрації та збройних формувань держави-агресора РФ.
04.10.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 111-2 КК України, а саме у пособництві державі агресору, тобто в умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянкою України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.
Сторона обвинувачення вважає, що врожай, який на даний час вирощується на вказаних вище земельних ділянках, є основним речовим доказом факту добровільного збору для подальшої передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора та після завершення його збору він стане самостійним об`єктом цивільних прав і як майно, здобуте злочинним шляхом, а тому у разі не накладення арешту воно може бути не зібране, а також може бути незаконно реалізоване третіми особами, що як в першому, так і в другому випадку призведе до втрати як речового доказу у кримінальному провадженні, так і майна, яке підлягає спеціальній конфіскації.
З огляду на викладене, з метою збереження речових доказів, а також для забезпечення можливості здійснення спеціальної конфіскації як майна, одержаного внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також майна, виготовленого як засіб вчинення кримінального правопорушення підозрюваною, сторона обвинувачення вважає за необхідне накласти арешт на вказане вище майно шляхом заборони підозрюваній та її представникам, а також іншим особам, у володінні яких перебуває зазначений незібраний врожай, розпоряджатись ним. Обмежити власників земельних ділянок, їх представників (у тому числі за довіреністю), інших осіб, в користуванні зазначеними ділянками, в частині їх обробки та здійснення збору врожаю.
Сторона обвинувачення в судовому засіданні підтримала клопотання про арешт майна посилаючись на обставини та підстави, зазначені в ньому. Разом з цим, після дослідження судом матеріалів доданих до клопотання, сторона обвинувачення просила суд повернути вказане клопотання прокурору для доопрацювання та усунення недоліків.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання в повному обсязі посилаючись на те, що, з урахуванням кваліфікації кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_7 , незібраний врожай не може вважатися в розумінні статті 98 КПК речовим доказом по даному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111-2 КК України, як фізична особа, а не як представник юридичної особи, що позбавляє суд, при розгляді кримінального провадження по суті та доведені її вини у вчинені інкримінованого їй правопорушення, можливості застосувати спеціальну конфіскацію до вказаного вище майна, яке належить СГ «Колос». Накладення арешту на незібрані посіви сільськогосподарських культур соняшнику та гороху, які належать СГ «Колос», може спричинити сільському господарству матеріальні збитки. Також, сторона захисту вказала, що з вказаним клопотанням про арешт майна до суду звернулась неналежна особа, а саме слідчий за погодженням з прокурором. Разом з цим, з урахуванням положень статті 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна повинен звертатися до суду прокурор. На підставі викладеного, сторона захисту просила відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі. Підстави для повернення клопотання прокурору вважає відсутні з огляду на стадію його розгляду.
Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна СГ «Колос»- адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна. В обґрунтування заперечень зазначив, що незібраний врожай, на який сторона обвинувачення прохає накласти арешт, належить не особисто підозрюваній ОСОБА_7 , а СГ «Колос» як юридичній особі, вказаний врожай вирощений на земельних ділянках, які орендуються СГ «Колос» та посівний матеріал закупався також сільським господарством за кошти юридичної особи. Залишення незібраного врожаю соняшника на земельних ділянках, які використовуються СГ «Колос», враховуючи близькість морозів, призведе до його знищення, отже збереження речових доказів, про які вказує сторона обвинувачення, буде неможливим. Заборона збирання врожаю завдасть шкоду підприємству, місцевій громаді та державі. Крім того, адвокат ОСОБА_5 підтримав думку сторони захисту в частині відсутності законодавчих підстав для застосування спеціальної конфіскації до вказаного вище майна та в частині звернення до слідчого судді з даним клопотанням не належного суб`єкта. Вважає, що вказані ним обставини є підставою для відмови у задоволені клопотання про арешт майна, а не повернення його прокурору для усунення недоліків.
Слідча суддя, заслухавши позицію учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання документи, встановила наступне.
24.02.2022 указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому продовжено.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
За положеннями статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (частина10 статті 170 КПК).
Згідно вимог частини 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Розглядаючи клопотання слідчого або прокурора, слідчий суддя повинні з`ясувати:
-чи належний суб`єкт звернувся до слідчого судді із клопотанням;
-чи відповідає таке клопотання вимогам частини 2 статті 171 КПК України;
-чи доведено особою, яка звернулася із клопотанням необхідність такого арешту, а також наявність ризиків щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, та відчуження майна (частина1 статті 173 КПК України).
Крім того, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з положеннями статей 132, 173 КПК також повинен врахувати правову підставу для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Щодо суб`єкту, який має право звернутися із даним клопотанням до слідчого судді.
Згідно з положеннями статті 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до слідчого судді, суду із клопотанням про арешт майна.
А отже, положення кримінального процесуального закону передбачають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, яке не належить підозрюваній, тобто третій особі лише прокурору.
Разом з цим, всупереч положень частини 2 статті 64-2 КПК України клопотання про арешт майна подано слідчим, а не прокурором, тобто клопотання подане неналежним суб`єктом.
Щодо дотримання стороною обвинувачення вимог до змісту клопотання та переліку документів, які додаються до нього.
Так, відповідно до частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з цим, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону стороною обвинувачення у клопотанні наведений перелік семи земельних ділянок, на яких вирощується незібраний врожай, який прохає слідчій арештувати, без зазначення їх індивідуальних ознак (меж та координатів), за якими вони відрізняються від іншого аналогічного нерухомого майна.
Разом з цим, стороною обвинувачення до клопотання не додано відповідних документів, які б підтверджували зазначені вище обставини.
Згідно поясненнями підозрюваної, які вона дала під час розгляду даного клопотання про арешт майна, вона є не єдиними засновником СГ «КОЛОС».
Слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що порушення стороною обвинувачення вищезазначених вимог кримінального процесуального закону позбавляє можливості вирішити питання, які необхідно встановити під час розгляду клопотання про арешт майна відповідно до частини 1 статті 173 КПК України, зокрема доцільності такого арешту (задоволення клопотання про арешт майна або відмову у його задоволенні).
Відповідно до частини 3 статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача встановлює менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Аналіз положень статті 172 КПК України, яка закріплює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, підстави для його повернення, та статті 173 КПК України, яка закріплює порядок вирішення питання про арешт майна, зокрема, підстави для відмови або задоволення такого клопотання, вказує на те, що слідча суддя, за наявності обставин, які перешкоджають вирішенню питання про доцільність арешту майна, зобов`язаний повернути його прокурору, як при вирішенні питання про призначення до розгляду клопотання про арешт майна, так і під час його розгляду, з урахуванням думки органу досудового розслідування чи цивільного позивача щодо встановлення строків їх усунення.
З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими заперечення сторони захисту та представника СК ««КОЛОС» в цій частині.
Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 7 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є диспозитивність.
Відповідно до частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи зазначене, а також виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, принципу законності, який не буде дотримано у випадку розгляду слідчим суддею клопотання особи, яка не наділена повноваженнями його подавати, що унеможливлює прийняття законного рішення, слідча суддя дійшла до висновку, що дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усу нення недоліків, встановивши строк сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали.
Керуючись статтями 9,26, 64-2, 107, 171, 172, 372, 309 КПК України, суд -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 20 жовтня 2022 року.

Слідча суддя ОСОБА_1