Єдиний унікальний номер 448/376/22
Провадження № 1-кп/448/110/22
В И Р О К
Іменем України

12.05.2022року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя Юрій БІЛОУС,

секретар судового засідання - Оксана ТХІР,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Яворівського району Львівської області) кримінальне провадження №0000113 від 21 лютого 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Буців Мостиського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_2 ,
потерпілий ОСОБА_3 , не з`явився (заява),
обвинувачений ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
Судом визнано доведеним, що 21.02.2022 року приблизно о 04:00 год., ОСОБА_1 , знаходячись у с.Шегині, вул.Дружби Яворівського району Львівської області, поблизу МАПП «Шегині», побачивши припаркований автомобіль «Chery Amulet», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , та перебуває на праві користування у ОСОБА_6 , з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, підійшов до вказаного транспортного засобу, а саме до передніх лівих дверей, та користуючись відсутністю власника і сторонніх осіб, потягнув за ручку дверей, після чого двері відчинилися, та упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, заліз в середину вказаного транспортного засобу, де побачив в салоні автомагнітолу торгової марки «JSD-520», яка належить потерпілому ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_1 діючи таємно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, вирвав вказану автомагнітолу, вартістю 314 гривень, однак не довів свої незаконні дії до кінця, оскільки при спробі покинути салон автомобіля, був помічений та затриманий очевидцями події.

ІІ. Позиція учасників судового процесу:
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Також обвинувачений вказав, що шкодує про вчинене та більше подібного не допускатиме. Просив суворо не карати. Заподіяну шкоду усунув повністю.

Згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без дослідження доказів, якими підтверджуються встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згідний із встановленими обмеженнями оскарження вироку за результатами розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна від нього заява про можливість розгляду даного кримінального провадження за його відсутності. При цьому у нього претензій до обвинуваченого як матеріального так і морального характеру, немає.

Оскільки обвинувачений визнав вину у повному обсязі, за відсутності потерпілої особи можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останнього.

ІІІ. Мотиви Суду:
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення, а саме: за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України відповідно до обвинувального акту згідно вимог ст.337 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_1 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку інших учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_1 , та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_1 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Суд переконаний, що дії обвинуваченого ОСОБА_1 , юридично вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 3 статті 15 частиною 3 статті 185 КК України, - як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище (транспортний засіб).

ІV. Призначення покарання:
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, вартість та кількість викраденого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_1 судом враховується те, що такий раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такого, а також думку потерпілої особи, котра просила обвинуваченого суворо не карати, з огляду на те, що такий вибачився за вчинене, усунув заподіяну шкоду.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, яка просила призначати покарання для обвинуваченого ОСОБА_1 , зі звільненням від відбуття такого з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому такому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 , статті 69 КК України, суд не вбачає.

Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку:
Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 , на користь Держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1 не обирався та суд не вбачає підстав такий застосовувати до вступу вироку в законну силу.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 частиною 3 статті 185 КК України, і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_1 рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 до набранням вироком законної сили, не обирати.

Цивільний позов потерпілою особою під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речові докази: автомагнітола торгової марки «JSD-520», котру передано на відповідне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - вважати такому повернутим.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-22/5249-ТВ від 20 квітня 2022 року на суму 1029 (одну тисячу двадцять дев`ять) гривень72 коп., стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь Держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

З текстом вироку суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Вирок суду виготовлено та підписано суддею в нарадчій кімнаті 12.05.2022 року.

Суддя ОСОБА_7