Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/1764/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 537-539 КПК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
представника ДУ
«Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , засудженого вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна, про перерахування строку попереднього ув`язнення відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року, постановити нову, якою задовольнити його клопотання та зарахувати, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з 11 вересня по 02 грудня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки в цей час він перебував в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», куди був переведений для участі у касаційному розгляді його справи Верховним Судом.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурора щодо поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вищезазначених вимог закону.
Так, перевіркою матеріалів судового провадження встановлено наступне.
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна. Даним вироком строк покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 15 березня 2019 року. В строк відбуття покарання зарахований строк перебування ОСОБА_6 під вартою з 18 жовтня 2016 року по 21 жовтня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року вказаний вирок залишений без змін і того ж дня набув законної сили.

Крім того, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року в строк покарання засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 15 березня 2019 року, коли останнього було взято під варту на підставі ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області, по 04 грудня 2019 року включно, коли вирок набув законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, суд першої інстанції зазначив, що останній перебував з 11 вересня по 02 грудня 2020 року в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», коли вирок щодо нього вже набрав законної сили, тобто в період відбування покарання, з огляду на що відсутні правові підстави для його задоволення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому в розумінні ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.
При цьому вказівка в пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.
При цьому положення пункті «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.
Протилежне тлумачення суперечило б самій суті поняття «попереднє ув`язнення».
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 з 11 вересня по 02 грудня 2020 року перебував в ДУ «Київський слідчий ізолятор», куди був етапований з ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)» для участі у касаційному розгляді його справи Верховним Судом.

Постановою Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 листопада 2020 року вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2019 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна залишений без змін.
Таким чином, як зазначив суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, засуджений ОСОБА_6 з 11 вересня по 02 грудня 2020 року перебував в ДУ «Київський слідчий ізолятор», коли вирок щодо нього набув законної сили, а тому цей час не є строком попереднього ув`язнення і зарахуванню в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає.
За викладеним, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4