УХВАЛА
про арешт тимчасово вилученого майна

Справа № 621/846/22

Провадження 1-кс/621/224/22

07 червня 2022 року м. Зміїв Харківської області
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`єва,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_2 (не з`явився)
ст.дізнавач ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3
особа, в якої тимчасово вилучене майно ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 ,
про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
Дізнавач звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000050 від 04.06.2022 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 249 Кримінального кодексу України.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 03 червня 2022 року до відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення державного інспектора Харківського рибоохоронного патруля ОСОБА_6 про те, що на ставку поблизу с.Беспалівка Чугуївського району Харківської області невідома особа здійснює незаконний вилов риби.
Відомості за даним фактом 04 червня 2022 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.
03 червня 2022 року, в ході огляду місця події, проведеного на відкритій ділянці місцевості біля відкритої водойми (ставку), розташованого поблизу с.Беспалівка Чугуївського району Харківської області, географічні координати: 49.629909; 36.229448, у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено рибальські сітки у кількості 5 (п`яти) штук; металевий човен без бортового номерного знаку; риба виду карась сріблястий в кількості 83 (вісімдесят три) штуки; плотва 1 штука, білий амур 1 штука, загальною вагою 14,6 кг, які було описано та вилучено до відділу поліції. Вказане майно постановою слідчого від 04.06.2022 року було визнано речовими доказами по справі.
Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, є знаряддям вчинення правопорушення та речовими доказами по справі, посилаючись на положення ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий (дізнавач) просить накласти арешт на вище зазначене майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, яке може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.
В судове засідання з`явилися дізнавач та особа, в якої фактично вилучене майно, стосовно якого вирішується питання про арешт.
Прокурор в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі в зв`язку з зайнятістю в іншому кримінальному провадженні.
Враховуючи відсутність заперечень інших учасників судового засідання, керуючись ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя ухвалює провести розгляд клопотання про арешт майна за відсутності прокурора, неявка якого не перешкоджає судовому розгляду.
В судовому засіданні ст.дізнавач майор поліції ОСОБА_3 наполягала на задоволенні клопотання з підстав, викладених в ньому, та зазначила, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні розпочато за повідомленням контролюючих державних органів, особа, в якої вилучено знаряддя кримінального правопорушення та рибу, доказів законності своєї діяльності органу досудового розслідування не надала, слідчі (розшукові) дії тривають, в ході яких перевіряється інформація щодо права власності, користування, розпорядження, а отже з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні, просила задовольнити клопотання про арешт.
Особа, в якої тимчасово вилучене майно, стосовно якого розглядається клопотання про арешт, - ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що він є тимчасово переміщеною особою внаслідок військової агресії Російської Федерації. В с.Беспалівка Чугуївського району Харківської області мешкає багато переселенців, яким він хотів допомогти харчуванням шляхом рибної ловлі. Його дійсно затримали співробітники рибоохоронного патруля, оскільки в період нересту вилов риби сітками заборонено. Вказаний ставок в с.Беспалівка взятий ним в оренду у Таранівської сільської ради, він проводив зариблення цього ставка, однак документів, що посвідчують вказаний факт на момент вилучення він при собі не мав, бо вони залишилися в Харкові, і на даний час дізнавачеві він їх також не передав.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає наступне:
Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, до повноважень слідчого судді судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно ч.3ч.5 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься, зокрема й арешт майна, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Доводи клопотання підтверджуються відомостями витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000050 від 04.06.2022 року, внесеного за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.249 Кримінального кодексу України, копією рапорту про вчинене кримінальне правопорушення, копіями протоколу огляду місця події з фототаблицями, в ході якого тимчасово вилучено майно, постановою про визнання вилученого майна речовими доказами по справі та передачу їх на зберігання, копією пояснень свідків (а.с.1-20)
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів
За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом
У клопотанні слідчий (дізнавач) вказав, що метою накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучено в ході огляду місця події, є збереження речових доказів, а саме запобігання їх приховуванню, знищенню, перетворенню, відчуженню. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, яке може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.
При цьому, враховуючи пояснення ОСОБА_7 щодо оренди ставка та належності вилученої риби йому на праві власності, та наявності підтверджуючих документів, які не надані слідчому (дізнавачеві), слідчий суддя зазначає, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які віднесені до виключної компетенції слідчого (дізнавача), зокрема, збирати, досліджувати, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, вирішувати питання наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення (проступку) в діях особи.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.
Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.
Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.
Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України,СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись статтями 2, 7, 16, 40-1, 98, 107, 131, 170-175, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ст.дізнавача ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_2 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:
-рибальські сітки у кількості 5 (п`яти) штук;
-металевий човен без бортового номерного знаку;
-риба виду карась сріблястий в кількості 83 (вісімдесят три) штуки; плотва 1 штука, білий амур 1 штука, загальною вагою 14,6 кг
які було тимчасово вилучено в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду,
що полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим (дізнавачем) відділу поліції, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.
Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому (дізнавачеві), прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, повноваження якого розпорядженням Голови Верховного Суду передані на період дії воєнного стану в Україні до Полтавського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Текст ухвали складено 07.06.2022

Слідчий суддя ОСОБА_9