ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4591/22
провадження № 1-кп/753/1217/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2022 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001173 від 28.04.2022 р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, освіта середня, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , у січні - лютому 2022 року (більш точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в мережі Інтернет виявив оголошення щодо продажу кастету. Розуміючи, що кастет відноситься до холодної зброї, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Надалі, ОСОБА_3 домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою щодо придбання кастету за грошові кошти в сумі 300 гривень, після чого у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у відділенні ТОВ «Нова пошта» отримав відправлення, в якому знаходився кастет, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї, виготовлений заводським способом по типу кастетів ударно дробильної дії.
Після цього, ОСОБА_3 , переніс отриманий ним кастет, який відноситься до холодної зброї за місцем свого проживання, з метою його подальшого носіння без передбаченого законом дозволу.
Надалі, 28.04.2022 року приблизно о 12 год. 30 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, пров. Ялинковий, 60/1, працівниками поліції було затримано ОСОБА_3 , у якого при собі було виявлено та в подальшому вилучено кастет, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї, виготовлений заводським способом по типу кастетів ударно дробильної дії, який ОСОБА_3 незаконно, тобто всупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, обліку, перевезення та використання вогнепальної пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 носив без передбаченого законом дозволу.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, суду показав, що кастет йому подарував його знайомий, який являється безхатьком. ОСОБА_3 не розумів, що кастет носити заборонено, не придавав цьому значення. Думав, що його просто не можна використовувати. 28.04.2022 року в день коли ОСОБА_3 подарували кастет, він йшов зі своїми знайомими з парку. До них підійшли працівники поліції, обшукали ОСОБА_3 та вилучили у нього з сумки кастет. Версію щодо придбання кастету в інтернеті йому підказав слідчий. Під час судових дебатів та в останньому слові ОСОБА_3 повідомив, що зрозумів протиправність своєї поведінки.

В судовому засіданні, у порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені наступні документи.

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28.04.2022 року відповідно до даних якого, 28.04.2022 року приблизно о 12 годині 37 хвилин поблизу адреси: м. Київ, пров. Ялинковий, 60/1 з ділянки лісосмуги, було виявлено громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час поверхневої перевірки якого з сумки через плече було виявлено предмет, схожий на кастет СЕО 19325 від 28.04.2022 року (а.с. 52-56).

Постанова про визнання речових доказів та долучення до матеріалів кримінального провадження від 29.04.2022 року, відповідно до даних якої визнано речовим доказом кастет, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї, виготовлений заводським способом по типу кастетів ударно-дробильної дії, іноземного виробництва (а.с. 70).

Висновок експерта № СЕ-19/111-22/12309-ХЗ від 29.04.2022 року відповідно до даних якого наданий на дослідження предмет відноситься до холодної зброї. Наданий на дослідження предмет є кастетом, відноситься до контактної холодної зброї ударно-дробильної дії. Кастет виготовлений заводським способом (а.с. 67-69).

Крім цього, судом відповідно до ст. 359 КПК України досліджено відеозаписи на оптичному носії інформації, що були виготовлені під час складання протоколу затримання особи, який було відтворено в судовому засіданні та з перегляду якого вбачається як слідчим у присутності двох понятих роз`яснено права затриманому ОСОБА_3 та проведено особистий обшук в ході якого із наплічної сумки було вилучено предмет схожий на кастет.

За результатами аналізу письмових доказів, суд приходить до таких висновків.

Так, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, підставою затримання ОСОБА_3 було те, що особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, що узгоджується з пунктом 1 частини 1 ст. 208 КПК України.
Оскільки, під час поверхневої перевірки ОСОБА_3 було виявлено предмет схожий на кастет, то слідчим правомірно було здійснено затримання обвинуваченого як особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 КК України та вилучено предмет схожий на кастет.
Згідно ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього кодексу.
Оскільки, відповідно до вимог ст. 209 КПК України ОСОБА_3 являвся затриманою особою, відповідно до вимог ч. 3 ст. 208 КПК України уповноваженою службовою особою було здійснено його обшук як затриманої особи.
Зазначені дії, щодо вилучення у ОСОБА_3 кастету відбувались в присутності двох понятих, які зазначені в протоколі, і підписами яких вказаний протокол засвідчений, копія вказаного протоколу була отримана ОСОБА_3 і його захисником, будь-яких зауважень щодо змісту протоколу ОСОБА_3 не зазначав.
За таких обставин, затримання та обшук затриманого ОСОБА_3 , в ході якого у нього було вилучено кастет, був проведений з дотриманням наведених вимог процесуального закону, що спростовує доводи захисту про недопустимість як доказу даних, які містяться в протоколі затримання особи у вчиненні злочину від 28.04.2022 р.
Досліджений в судовому засіданні висновок експерта, суд вважає достовірним і покладає в обґрунтування вироку, беручи до уваги дачу його кваліфікованим, компетентним і не зацікавленим у справі експертом та узгодженістю з сукупністю інших доказів по справі.

Таким чином, надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає належними, з урахуванням їх релевантності до події, яка є предметом судового розгляду, і допустимими, оскільки вони отримані в порядку передбаченому КПК України.

Доводи сторони захисту з приводу того, що на сьогоднішній день немає жодного закону України, яким було б зазначено, що холодна зброя кастет не може перебувати у власності громадян або юридичних осіб крім того, відсутній будь-який закон України, який би передбачав необхідність для осіб отримання дозволу на носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї; а також те, що стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначений такий закон, спростовуються з огляду на таке.
Відповідно до сформованого в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 288/1158/16-к від 03.07.2019 року, правового висновку об`єктивну сторону злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК, утворює носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв (далі - зброя) без передбаченого законом дозволу. Конструкція наведеної правової норми є бланкетною, тобто містить відсилання до спеціального закону, яким установлено одержання дозволу на зазначені вище дії.
У Кримінальному кодексі України термін «закон» використовується як у широкому, так і у вузькому значенні.
Якщо в Кримінальному кодексі України поняття «закон» вжито у вузькому розумінні, нормативно-правовий акт конкретизується - обов`язково зазначається назва закону або ж за словом «закон» слідує слово «України».
Коли ж у тексті Кримінального кодексу України слово «закон» вживається лише як узагальнююче поняття, воно використовується у широкому значенні, тобто може охоплювати як власне закони, так і інші акти чинного законодавства, і у такому значенні слово «закон» вжито у статті 263 КК. У розумінні цієї статті «передбаченим законом дозволом» на поводження зі зброєю варто вважати дозвіл, що може бути встановлений будь-яким нормативно-правовим актом, у тому числі підзаконним.
Виходячи зі змісту статті 92 Конституції України правовий режим обігу зброї не належить до кола питань, які визначаються виключно законами України, тобто законами у вузькому розумінні.
Порядок поводження зі зброєю, в тому числі підстави і процедуру одержання спеціальних дозволів на її придбання, носіння і зберігання, на даний час установлено Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами (далі - Положення), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 (далі - Інструкція).
Зазначені Положення та Інструкція, зміст яких не суперечить Конституції України та іншим нормативно-правовим актам вищого рівня, у контексті застосування статті 263 Кримінального кодексу України охоплюються поняттям «закон».
Зміст і призначення закріпленої у статті 263 КК кримінально-правової заборони полягає насамперед у захисті суспільства й держави від найтяжчих насильницьких злочинів, умови для вчинення яких створює неконтрольований обіг зброї. Такі злочинні діяння є особливо небезпечними, адже ставлять під загрозу життя і здоров`я невизначеного кола осіб. Натомість згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей. З огляду на викладене, поводження з холодною зброєю як предметом, пов`язаним із підвищеними ризиками, вимагає державного регулювання у спеціально дозвільний спосіб.
Крім цього, відповідно до частини другої статті сьомої Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Ніякого покарання без закону», ця стаття не є перешкодою для судового розгляду, а також для покарання будь-якої особи за будь-яку дію чи бездіяльність, яка на час її вчинення становила кримінальне правопорушення відповідно до загальних принципів права, визнаних цивілізованими націями.

Також, під час судових дебатів захисник ОСОБА_5 вважав дії свого підзахисного ОСОБА_3 малозначними, посилаючись на те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, громадяни України, які залишилися на територіях активних бойових дій, якою був також Київ, змушені вживати заходів для пасивного та активного власного захисту. Масовими і загальновідомими були факти роздачі цивільним особам вогнепальної зброї органами державної влади та військового управління. Крім того, вказав, що відповідно до Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» від 03.03.2022 року № 2114-ІХ, яким на період воєнного стану дозволяється цивільним особам застосування вогнепальної зброї для відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав. Під час бойових дій застосування цивільними особами та військовими вогнепальної та холодної зброї є очевидним. Тому, ОСОБА_3 не становив суспільної небезпеки, а його дії не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Розглядаючи означену позицію сторони захисту, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Обвинувачений в судовому засіданні показав, що фактично розумів, що кастет використовувати і носити заборонено.
Дослідженим висновком експерта встановлено, що наданий на дослідження кастет має достатні міцнісні властивості для ураження цілі, та є контактною не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений заводським способом.
На переконання суду, сам факт носіння обвинуваченим кастету, який належить до холодної зброї ударно-дробильної дії, без передбаченого законом дозволу, створює небезпеку для фізичних осіб та суспільства, оскільки даний предмет може бути використаний для заподіяння істотної шкоди, включаючи нанесення тілесних ушкоджень фізичним особам, що не може свідчити про малозначність вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.
Посилання захисника на Закон України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» від 03.03.2022 року № 2114-ІХ стосуються цивільних осіб, які отримали вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України. Порядок отримання і використання холодної зброї вказаним законом не визначений, а тому суд не вважає норми даного закону релевантними до встановлених обставин у даній справі.
Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для визнання діяння обвинуваченого малозначними на підставі ч. 2 ст. 11 КК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину (Постанова Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19).

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що сукупність досліджених судом доказів виключає будь - яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом цього судового розгляду, крім того, що обвинувачений ОСОБА_3 без передбаченого законом дозволу носив холодну зброю, вчинивши інкриміноване йому правопорушення.

Кримінально-правова оцінка судом діяння обвинуваченого полягає у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 263 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_3 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Водночас, співставлення даних які містяться у вимозі, вироку та ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 02.06.2020 та 30.03.2021, а також п. 6 ст. 89 КК України та ст. 34 КК України свідчать про хибність такої позиції слідчого. Разом з цим, суд будучи обмеженим приписами ч. 1 ст. 337 КПК України, не може виходити за межі пред`явленого обвинувачення, погіршуючи становище особи.
Відтак, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно приписів ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, типова тяжкість якого законодавцем віднесена до нетяжкого злочину проти громадської безпеки.
Як особа, обвинувачений має молодий вік (31 рік), посередню передкримінальну поведінку, оскільки раніше не судимий, але згідно з даних вимоги не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання і середню освіту, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та формально позитивну посткримінальну поведінку, яка підтверджується даними довідки-характеристики.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, індивідуальної тяжкості вчиненого діяння, яка полягає в умисному носінні холодної зброї протягом нетривалого часу, альтернативності санкції ч. 2 ст. 263 КК України суд призначає йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції. Саме таке покарання сприятиме його виправленню, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1029 грн. 72 коп. на рахунок проведення експертизи.
Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні:
електронний носій інформації «CD-R», який знаходиться в матеріалах провадження залишити в матеріалах цього кримінального провадження;
кастет, який знаходиться в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУ НП у м. Києві знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору, захиснику та засудженому.

Суддя ОСОБА_1