Справа № 699/330/22
Номер провадження 1-кс/699/91/22
УХВАЛА
щодо запобіжного заходу

01.04.2022 м.Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в межах кримінального провадження № 0000079 клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП України в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшло вищевказане клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000062 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлені досудовим слідством час та місці, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав пістолет, який згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022 являється гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, пістолетом «EKOL», моделі «Major», промисловий № НОМЕР_1 , промислового виробництва фірми «VOLTRANLtd», Туреччина, калібру 9 мм Р.А.К., в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни шляхом видалення захисних елементів в каналі ствола, заглушення газовідвідного отвору та дефекту спускового механізму. Цей пістолет придатний до здійснення пострілів пістолетними шумовими, газовими та для стрільби патроном роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 7,3 мм), використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони.

Також вилучено дванадцять патронів, які згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022 являються боєприпасами, з яких: один патрон промислового виробництва «САФАРІ» м. Дніпропетровськ, Україна; шість патронів промислового виробництва «ZBROIA» м. Харків, Україна; один патрон промислового виробництва «ЭРМА-Интер» м. Корсунь, Україна; два патрони промислового виробництва «Шмайсер» м. Вишневе, Україна; два патрони споряджені промисловим способом кулею, виготовленою із полімерного матеріалу, який за своїм властивостями нагадує гуму та пороховим зарядом, капсульованих гільз шумових (холостих) патронів, одна гільза промислового виробництва «YavascalarA.S.» Туреччина; одна гільза промислового виробництва «Sellier&Bellot» Чехія. Дані патрони придатні до стрільби, при цьому кулі володіють достатньою вражаючою здатністю для заподіяння людині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень.

У клопотанні зазначено, що за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , 30.03.2022 проведено огляд місця події у період часу з 22.58 год. до 00.35 год., під час якого виявлено та вилучено предмети, зовні схожі на мисливську рушницю, також предмети, схожі на набої, у кількості 24 шт., предмет схожий на пістолет «Газовий» з магазином, за якими призначено експертне дослідження.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_4 було затримано 31.03.2022 о 00.40 год. в порядку ст. 208 КПК України та 31.03.2022 йому було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як на докази обґрунтованості підозри сторона обвинувачення посилається на:

-дані протоколу огляду місця події від 30.03.2022, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 ;

-дані протоколу огляду місця події від 30.03.2022, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 ;

-дані протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 31.03.2022;

-дані висновку експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022.

Ураховуючи вищевказане, сторона обвинувачення вважає, що наведені в клопотанні слідчого дані об`єктивно свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується зібраними доказами, копії яких були надані слідчому судді разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу.

У клопотанні зазначається про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме ризиків:

?переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. На обґрунтування наявності вказаного ризику зазначено, що «ймовірність можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути до нього застосоване у випадку доведеності його вини»;

?незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Цей ризик обґрунтовано наступним чином: «враховуючи особливості вчиненого злочину та значення показань таких осіб для повноти та об`єктивності досудового розслідування має вкрай важливе значення»;

?вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність цього ризику сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що « ОСОБА_4 може вчинити інший аналогічний злочин, так як під час обшуку будинковолодіння за місцем проживання останнього виявлено предмети, схожі на зброю».

У клопотанні вказано, що при вирішенні питання слід врахувати:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає достатніми;

тяжкість покарання, оскільки вчинений підозрюваним злочин є тяжким та тягне за собою покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_4 є особою молодого віку та в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких даних, які б вказували на наявність в нього хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу;

- відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, оскільки він проживає не за місцем реєстрації, офіційно не одружений, неповнолітніх дітей та інших утриманців не має;

- відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та стабільного джерела прибутку.

Сторона обвинувачення зазначає, що задля забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам, є неможливим застосування до нього таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, у клопотанні вказано, що підозрюваний неспроможний до об`єктивного повноцінного самоконтролю в суспільстві, тому є неможливим застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

На думку сторони обвинувачення, особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки до органів досудового розслідування не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Зважаючи на особливості події даного кримінального правопорушення та об`єкти суспільних відносин, на які вони посягають, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, що направлений проти прийнятих в суспільстві норм боротьби з незаконним обігом боєприпасів та вогнепальної зброї, сторона обвинувачення вважає за необхідне не визначати підозрюваному заставу.

Таким чином, посилаючись на стан здоров`я підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків т.ін.), ступінь суспільної небезпечності, які несуть в собі злочинні діяння, направлені проти прийнятих в суспільстві норм боротьби з незаконним обігом боєприпасів та вогнепальної зброї, орган досудового розслідування вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні, є тримання під вартою.

При цьому суд звертає, що у клопотанні не обґрунтовано неможливість застосування до підозрюваного домашнього арешту.

Органом досудового розслідування є Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували. Так, підозрюваний повідомив, що після добровільної видачі працівникам поліції зброї був доставлений до приміщення відділення поліції, та фактично був затриманий. Указав, що народився та проживає у м. Корсуні-Шевченківському. Колись навчався у м. Києві, після чого проживав там кілька років. Після того повернувся до м. Корсуня-Шевченківського і вже приблизно біля 10 років проживає у цьому місті. Місце його проживання зареєстровано у будинку батьків за адресою: АДРЕСА_3 . Останні кілька місяців проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_7 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Цю квартиру вони винаймають у власниці. Про наміри провести обшук за адресою фактичного місця проживання йому не повідомляли, хоча у цей час він вже був затриманий та перебував під контролем працівників поліції. Зазначив, що у квартирі він та його співмешканка з трьох житлових кімнат займають лише одну. В інших кімнатах зберігаються речі власниці квартири. Про проведення обшуку та виявлення і вилучення зброї та набоїв за місцем його фактичного проживання ОСОБА_4 повідомили вже після проведення обшуку. Зазначив, що офіційно не працевлаштований, проте останні 7-10 років здійснює індивідуальну діяльність, а саме займається перетяжкою м`яких меблів. Від цієї діяльності отримує регулярний дохід, хоча як фізична особа-підприємець не зареєстрований. Зазначив, що у м. Корсуні-Шевченківському проживають його батьки та брат, з якими постійно підтримує стосунки. У будинку батьків по АДРЕСА_3 буває щодня, оскільки там виконує свою роботу з меблями. Має незадовільний стан здоров`я, а саме проблеми з нирками, йому було рекомендовано зробити оперативне втручання з цього приводу.

Захисник ОСОБА_5 додатково повідомив, що підозра ОСОБА_4 вручена у зв`язку з добровільною видачею останнім зброї та набоїв. З урахуванням цього ОСОБА_4 у подальшому має бути звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 263 КК України. Також звертав увагу, що підозрюваний не був присутній при проведенні обшуку, хоча на той час уже був затриманий працівниками поліції. Звертав увагу, що органом досудового слідства не встановлено кому саме належать вилучені предмети (зброя та патрони), а підозрюваний заперечує їх належність саме йому. Акцентував на тому, що ОСОБА_4 крім підозри за фактом добровільної видачі зброї не вручалась жодна інша підозра, у тому числі за фактом виявлення заборонених предметів за місцем його фактичного проживання. З огляду на викладене вважав, що орган досудового розслідування не довів навіть наявність обґрунтованої підозри. Також зазначив, що прокурор формально посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте взагалі не обґрунтовує їх наявності. Зокрема, підозрюваний ніколи не переховувався від органів слідства, оскільки зразу був затриманий, та не вчиняв тиску на свідків. Захисник повідомив що між врученням стороні захисту клопотання про застосування запобіжного заходу та судовим засіданням пройшло мало часу. Перед судовим засіданням захисник подав до канцелярії суду клопотання, за змістом якого просив обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

З метою доведення позиції сторони захисту захисник заявив клопотання про допит матері та співмешканки підозрюваного, які можуть надати відомості щодо місця проживання та роботи підозрюваного, стану його здоров`я, інші відомості, які характеризують особу ОСОБА_4 . Явку зазначених осіб до суду сторона захисту забезпечила. Підозрюваний клопотання свого захисника підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, оскільки співмешканка підозрюваного ОСОБА_7 допитувалася під час досудового слідства та протокол її допиту долучений у якості доказу до клопотання. Що стосується матері ОСОБА_4 , то вона є заінтересованою особою, тому її допит прокурор вбачав недоцільним.

Суд клопотання сторони захисту про допит свідків задовольнив на підставі ч. 4 ст. 193 КПК України. При цьому слідчим суддею було враховано, що відсутні підстави для відмови у допиті свідка ОСОБА_7 , показання якої вже долучені прокурором у якості доказу до клопотання, що є предметом розгляду. Задовольняючи клопотання про допит матері підозрюваного судом була врахована мета, з якою захист таке клопотання заявляв, а саме надання відомостей, які характеризують особу та обов`язково підлягають врахуванню на підставі ст. 178 КПК України.

Свідку ОСОБА_8 (матері підозрюваного) було роз`яснено право на відмову від дачі показань, оскільки з підозрюваним вона перебуває у родинних стосунках, проте свідок зазначила, що таким правом скористатися не бажає. Свідок ОСОБА_8 повідомила, що з літа 2021 року її син (підозрюваний) перебуває у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_7 , з якою разом проживають окремо в орендованій квартирі. На думку свідка вони збираються одружитися. У цій орендованій квартирі свідок була та бачила, що син з дівчиною займають одну кімнату. В інших кімнатах власниця зберігає свої речі, які саме свідку невідомо, до цих кімнат свідок не заходила. У сина зброї вона ніколи не бачила. Повідомила, що підозрюваний зареєстрований у будинку, який належить їй та її чоловікові - батькові підозрюваного, цей будинок має 4 житлові кімнати та розташований у АДРЕСА_3 . Разом зі свідком та її чоловіком у будинку постійно проживає ще їхня малолітня онучка, дочка іншого сина. Останній періодично ночує у батьківській хаті. Щодо підозрюваного зазначила, що разом з ним займається індивідуальною діяльністю. Син (підозрюваний) знаходить клієнтів, закуповує матеріали, а свідок шиє необхідні чохли, якими потім син перетягує м`які меблі. Дохід сина залежить від сезону, проте є регулярним. Саме за рахунок цих коштів підозрюваний утримує свою сім`ю (себе та співмешканку). На запитання захисника свідок ОСОБА_8 зазначила, що ні вона, ні батько підозрюваного (її чоловік) не заперечують щодо проживання підозрюваного у належному їм на праві власності домоволодінні, у тому числі у разі обрання для підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем проживання свідка.Додатково свідок повідомила, що підозрюваний має серйозні проблеми зі здоров`ям, а саме перебував на обліку у зв`язку з можливою необхідністю проведення операції з видалення нирки.

Свідка ОСОБА_7 допитати не надалося можливим, оскільки вона не мала з собою документів, за якими можна було б встановити особу.

Підсумовуючи свою позицію сторона захисту повідомила, що не заперечують проти обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, з`ясувавши думки підозрюваного та захисника, допитавши свідка, дослідивши та перевіривши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою відповідно до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.

Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є вкрай необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.
Органом досудового розслідування 30.03.2022 о 22.19 год. в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 0000079 з попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України за фактом добровільної видачі ОСОБА_4 предмету, схожого на пістолет та трьох предметів, схожих на патрони.

До клопотання для обґрунтування підозри про вчинення вказаного кримінального правопорушення в копіях додано:

1.витяг з ЄРДР від 30.03.2022 по кримінальному провадженню № 0000079, у якому зафіксовано добровільну видачу ОСОБА_4 заборонених предметів;

2.рапорт, з якого вбачається що в ході огляду зупиненого на вул. Я. Мудрого в м. Корсуні-Шевченківському автомобіля виявлено заборонені предмети, у результаті є необхідність в залученні СОГ;

3.заяву ОСОБА_4 від 30.03.2022 про добровільну видачу працівникам поліції пістолета та трьох патронів;

4.протокол огляду місця події від 30.03.2022, проведений у період часу з 20.20 год. до 21.30 год, тобто до реєстрації кримінального провадження. У протоколі зафіксовано, що підозрюваний ОСОБА_4 звернувся з заявою про добровільну видачу предмету, схожого на пістолет та трьох предметів, схожих на патрони;

5.протокол огляду місця події від 30.03.2022, проведений у період часу з 22.58 год. до 00.35 год, тобто після реєстрації кримінального провадження. Огляд проводився у присутності користувача ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . У цій слідчі дії підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник участі не брали. У результаті слідчим було виявлено та вилучено:

- предмет, схожий на мисливську рушницю;

- предмет, схожий на травматичний пістолет з 2-ма магазинами;

- предмет, схожий на набої в кількості 24 шт;

- предмет, схожий на набої кал. 9 мм в кількості 12 шт;

- предмет, схожий на пістолет «газовий» з магазином.

6.постанову від 31.03.2022 про визнання речовими доказами та передачу на зберігання предметів, перелік яких вказано у попередньому пункті;

7.висновок експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022, якому було надано на експертизу пістолет з двома магазинами та 12 патронів. З висновку вбачається, що пістолет являється гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, пістолетом «EKOL», моделі «Major», промисловий № НОМЕР_1 , промислового виробництва фірми «VOLTRANLtd», Туреччина, калібру 9 мм Р.А.К., в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни шляхом видалення захисних елементів в каналі ствола, заглушення газовідвідного отвору та дефекту спускового механізму. Цей пістолет придатний до здійснення пострілів пістолетними шумовими, газовими та для стрільби патроном роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 7,3 мм), використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони. Надані на дослідження 12 (дванадцять) патронів являються боєприпасами;

8.протокол затримання ОСОБА_4 від 31.03.2022, який був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 31.03.2022 о 00.40 год. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 т. 263 КК України;

9.протокол допиту свідка ОСОБА_7 , яка повідомила що проживала спільно з підозрюваним за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення 30.03.2022 огляду за вказаною адресою було виявлено пістолет, набої та рушницю. Свідку невідомо звідки ці предмети з`явилися. Вона ніколи не бачила виявлені предмети та не знала про їх наявність у ОСОБА_4 ;

10.повідомлення про загальну підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 31.03.2022, з якого вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. З розділу «формування підозри» вбачається що ОСОБА_4 була вручена підозра саме у зв`язку з зберіганням, придбанням дослідженого експертом пістолета «EKOL», моделі «Major», калібру 9 мм , а також досліджених експертом 12 патронів.

З доказів, які зазначені вище під номерами 1, 2, 3, 4, 6, слід дійти висновку, що у межах кримінального провадження № 0000079 ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції предмет, схожий на пістолет та три предмети, схожі на патрони. З постанови про визнання речовими доказами вбачається, що ці предмети речовими доказами не визнавалися (доказ 6). Також у судовому засіданні прокурор пояснив, що станом на час розгляду клопотання експертиза цих предметів не проведена, отже в матеріалах справи відсутні належні докази того, що підозрюваний видав працівникам поліції саме вогнепальну зброю та бойові припаси.

Доказ № 5 свідчить, що з 30.03.2022 розпочався огляд місця події, який закінчився 31.03.2022 о 00.35 хв. Зі змісту ст. 237 КПК України вбачається, що огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Відповідно до правового висновку ВС, наведеного у постанові від 27.05.2020 у справі № 279/1021/16-к (ЄДРСР №89564190) та в наступному неодноразово підтвердженого висновками в інших справах, виходячи з системного тлумачення норм кримінального процесуального закону, підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, яка отримана до початку проведення огляду. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.
У зв`язку з вищевикладеним, мають бути обов`язково наявні дані, які стали підставою для проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 . Матеріали справи не містять відомостей про наявність таких підстав.
Ураховуючи інші висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаній справі, слід дійти висновку, що проведений органами досудового розслідування огляд місця події (доказ № 5) фактично є обшуком.

Касаційний кримінальний суд ВС у справі № 279/3931/18 від 06.10.2020 зазначав, що з аналізу ст.ст. 214, 223, 234 КПК України обшук є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо реєстрації кримінального провадження щодо виявлення і вилучення у підозрюваного предметів, зазначених у доказі № 6, щодо яких була проведена експертиза (доказ № 7).

Крім того, з матеріалів справи неможливо встановити підстави затримання ОСОБА_4 . Під час судового розгляду було встановлено, що під повним контролем працівників правоохоронних органів він перебував з моменту зупинення його автомобіля. З рапорту (доказ № 2) вбачається, що це сталося 30.03.2022 не пізніше 19.44 год. У протоколі затримання (доказ № 8) зазначено, що час затримання 31.03.2022 00.40 год. Тобто затримання відбулося через 5 хвилин після завершення обшуку (доказ № 5). Якщо ОСОБА_4 був затриманий у межах зареєстрованого кримінального провадження за фактом добровільної видачі зброї, то таке затримання не можна вважати пропорційним втручанням, ураховуючи що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що видані предмети є забороненими (є зброєю та/або боєприпасами).

Прокурор стверджував, що затримання відбулося у зв`язку з тим, що під час обшуку були виявлені предмети, які в подальшому на підставі висновку експерта ідентифіковані як зброя і боєприпаси, та визнані речовими доказами. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що за наслідками виявлення за місцем проживання ОСОБА_4 заборонених предметів було зареєстроване кримінальне провадження, у якому б були зафіксовані обставини щодо факту придбання і зберіганні ОСОБА_4 предметів, зазначених у доказі № 5.

Окремо слід зазначити, що зі змісту повідомлення про підозру (доказ № 10) вбачається що зміст підозри жодним чином не стосується обставин, які були підставою для реєстрації кримінального провадження № 0000079. Крім того, підозра сформульована щодо обставин, які не були предметом досудового розгляду у межах жодного кримінального провадження.

З огляду на викладене слід надати оцінку тому, чи можуть проаналізовані докази доводити наявність обґрунтованої підозри.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При цьому слід звернути увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2020 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан строком на 30 календарних днів, який у подальшому був продовжений на 30 календарних днів.

Згідно з рекомендаціями Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 суддя насамперед зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик, передбачений ст. 177 КПК України, не зменшився, або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. До вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Крім того, до чинного кримінального законодавства внесено зміни, за приписами який вчинення кримінальних правопорушень під час воєнного стану є обставиною, яка обтяжує покарання.

Ураховуючи, що органом досудового розслідування за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено заборонені до вільного обігу предмети, частина яких вже визнані зброєю та боєприпасами, беручи до уваги воєнний стан, введений на території країни у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, слід дійти висновку, що подальше розслідування зазначених обставин у даному випадку є виправданим.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення.

Щодо наявності ризиків.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У клопотанні зазначено, що ймовірність можливого переховування підозрюваного обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути застосоване, а саме позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування чи суду, слідчий та прокурор фактично посилається лише на тяжкість вчиненого правопорушення та покарання. Між тим, вказані обставини суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як додаткові відомості. У судовому засіданні прокурор не навів випадків переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування чи суду.

Щодо наявності ризику впливу на свідка, то слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей щодо вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій з таким наміром.

Разом з тим, суд дійшов висновку про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки щодо підозрюваного ОСОБА_4 наразі здійснюється судовий розгляд в межах іншого судового провадження, що було зазначено прокурором в судовому засіданні та фактично підтверджено стороною захисту.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про доведеність наявності лише одного ризику, а саме передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому слідчий суддя не може залишити поза увагою, що за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено багато заборонених предметів, частина з яких вже визнана зброєю та боєприпасами. Ураховуючи кількість цих заборонених предметів, відсутність відомостей щодо належності цих предметів, ураховуючи можливі причини зберіганні зброї та боєприпасів та ймовірні наміри використання цієї зброї проти мирного населення, слідчий суддя вважає виправданим застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Разом з тим, суд критично ставиться до тверджень сторони обвинувачення щодо відсутності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки матеріалами справами доведено протилежне. Так, ОСОБА_4 постійно проживає у місті Корсуні-Шевченківському, має тут зареєстроване місце проживання у батьківському будинку. Фактично проживає у шлюбних стосунках, які має намір узаконити. Регулярно отримує дохід від своєї діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім цього, згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

При вирішенні питання про вид запобіжного заходу, який доцільно застосувати, слідчий суддя враховує аналіз доказів, наведений вище при вирішенні питання щодо наявності обґрунтованої підозри. Разом з тим, низка суттєвих недоліків, допущених органом досудового розслідування (або неналежне оформлення процесуальних документів) не може мати наслідком застосування щодо ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
У клопотанні наводяться аргументи щодо неможливості застосування до ОСОБА_4 таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука та застава. Проте прокурором взагалі не наведено аргументів на підтвердження неможливості застосування відносно підозрюваного домашнього арешту.
Разом з тим, відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням часткової доведеності прокурором обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доведеності обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а також покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; 2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Слідчий суддя не вбачає підстав для застосування цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя окремо звертає увагу на обставини, які були відсутні та не враховувалися судом під час ухвалення судового рішення у справі, проте виникли станом на час викладення слідчим суддею повного тексту цієї ухвали.
Так, Верховною радою 24.03.2022 ухвалено закон про внесення змін до ч. 3 ст. 263 КК України, який набрав чинності 03.04.2022. З урахуванням прийнятих змін частина 3 ст. 263 КК України передбачає, що не підлягає кримінальній відповідальності за вчинення дій, передбачених частиною першою або другою цієї статті, особа, яка добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

З огляду на це слідчий суддя звертає увагу органу досудового розслідування на необхідність належного процесуального реагування у зв`язку з набранням законної сили вказаних змін до КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 8, 176-184, 194, 202, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП України в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , з забороною залишати житло у період з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1)без дозволу слідчого, прокурора або суду не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду;

4)утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, визначеними слідчим або прокурором.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Зобов`язати Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області поставити на облік ОСОБА_4 як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту становить два місяці та обчислюється з дати постановлення ухвали, але не довше строку досудового розслідування, тобто з 01.04.2022 до 23 год. 59 хв. 30.05.2022.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Підозрюваний ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05.04.2022.

Слідчий суддяОСОБА_1