Провадження №: 1-кп/752/1515/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.09.2022 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000369 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищої освітою, працює фізичною особою-підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
встановив:
ОСОБА_4 06.08.2020 року приблизно о 09 год. 30 хв. за адресою: м.Київ, вул. Ломоносова, буд. 85 вступив в словесний конфлікт з ОСОБА_7 , під час якого умисно, протиправно з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки в область лівої частини обличчя, внаслідок чого останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синців в правій підочній ділянці з переходом на правий скат носу, по передній поверхні лівого колінного суглобу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та показав, що в серпні 2020 року мав забрати ОСОБА_8 , та коли заїхав у двір помітив таксі, зробив водію ОСОБА_7 зауваження, на що той грубо відповів. Вказує, що коли вже проїжджав повз ОСОБА_7 , почув з його боку крики, пригальмував, після чого побачив що ОСОБА_7 виходить з авто і наближається до нього знервований та агресивний. Зазначає, що також вийшов із свого авто, підійшов до ОСОБА_7 та останній почав доводити, що не заважає автомобілям. Обвинувачений зауважив, що ОСОБА_7 знімає окуляри, ніби готується до бійки, тому він махнув рукою в його бік, а ОСОБА_7 встав в боксерську стійку та теж почав махати руками. Вказує, що вони рухались по газону, ОСОБА_7 хапав його за руки, бив по них, після чого схопив за шию, повалив на землю та почав душити, на що він не міг нічого сказати. ОСОБА_4 зазначає, що боявся за життя, тому і відмахувався, чи попадав - не знає, звідки взялись тілесні ушкодження у ОСОБА_7 також не знає. Підтверджує, що дійсно саме він зображений на фотознімках до протоколу огляду диску, однак не знає який саме мах там зафіксований. Ну думку ОСОБА_4 , потерпілий оговорює його, оскільки таким чином намагається заробити грошей. Просить відмовити в задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Не дивлячись на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального проступку за викладених у вироку обставин в повній мірі підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в суді показав, що в серпні 2020 року підробляв таксистом та приблизно о 09 ранку взяв замовлення за адресою: АДРЕСА_3 чи АДРЕСА_4 , точно не пам`ятає, після чого подзвонив пасажирці, яка сказала забрати її біля дороги, а не в дворі. Через те, що вулиця вузька, заїхав у двір, щоб не заважати рухатись іншим авто, заїхав, зупинився, в машині були відкриті вікна, після чого йому здалося, що ОСОБА_4 заїхав в двір, а потім виїхав. Зазначає, що місця було достатньо, щоб роз?їхатися автомобілям. Вказує, що бачить як виїжджає авто, зупиняється біля нього, після чого водій ОСОБА_4 відкрив своє вікно і словесно почав його ображати як людину, вказуючи що ОСОБА_7 заважає іншим. Після чого, він, перебуваючи в шоковому стані, вийшов з машини, а машина в якій сидів ОСОБА_4 почала рухатися. Він підійшов дізнатись, що не так, та з вікна на пасажирському сидінні, яке було привідкрите, побачив жінку, що сиділа на передньому сидінні. Після чого, ОСОБА_4 вийшов з машини і підійшов до нього, тобто вони йшли назустріч один одному. Зазначає, що був в сонцезахисних окулярах, які в подальшому зняв лівою рукою для того, щоб подивитись в очі ОСОБА_4 . В подальшому вони почали сваритися, ОСОБА_4 знову почав його ображати, а ОСОБА_7 зазначав, що не заважає автомобілям. Однак після образ, ОСОБА_4 вдарив його правою рукою в обличчя в область ока та носі зверху вниз і він від цього зробив півкроку назад, щоб уникнути удару, однак ОСОБА_4 почав атакувати руками в обличчя і корпус, в свою чергу, він лише намагався відбиватись, однак у нього не виходило. Потерпілий вказує, що разом з обвинуваченим перемістились на газон, де він хапав ОСОБА_4 за руки з метою припинення бійки, блокуючи його. Вказує, що обхватив ОСОБА_4 руками і вони впали на землю, а перед цим він впав на коліно і притис обвинуваченого. Після чого почув, що хтось сказав «хлопці припиніть», вважає що це була жінка з переднього сидіння. Зазначає, що коли тримав обвинуваченого, той все одно його бив по обличчю, а після того як ОСОБА_7 відпустив його, ОСОБА_4 почав його душити. Почув, що свідки просили припинити, і ОСОБА_4 пустив його і пішов, а потерпілий вслід крикнув, щоб той зупинився, і зауважив що викликає поліцію, бо обвинувачений розбив йому окуляри, при цьому вказав, що працює реєстратор на авто. Після чого ОСОБА_4 пішов до машини та поїхав. ОСОБА_7 вказує, що одразу зателефонував в 102, приїхав патруль, потім він поїхав в поліцію, де у нього прийняли заяву про вчинення кримінального правопорушення. Після цього працівники поліції надали йому бланк і він поїхав до відділення на судово-медичну експертизу, де його оглянув експерт, після чого надали довідку, в якій зазначались пошкодження обличчя, забите коліно і брудне обличчя. Крім того, потерпілий вказав, що на наступний день після бійки, гематоми розійшлись по всьому обличчі, ніс і очі «набухли» та після вказаних ушкоджень він не виходив на вулицю приблизно 10 днів. Потерпілий вказав, що після перегляду відео з реєстратора надав той фрагмент, який стосується конфлікту, слідчому. Також зазначив, що цивільний позов підтримує в повному обсязі, проте головне для нього це особисті вибачення, оскільки він не конфліктна людина та не допускає в свою сторону образ гідності.

Крім вказаних вище показань потерпілого, які є логічними та послідовними, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується і письмовими доказами, які визнаються судом допустими, а саме:

даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.08.2020 року (т.1 а.с. 183), з яких вбачається, що 06.08.2020 року ОСОБА_7 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України, повідомив, що 06.08.2020 року о 09 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , невстановлена особа нанесла йому тілесні ушкодження;
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2020 року та додатком до нього від 07.10.2020 року (т.1 а.с. 207-213), відповідно до яких потерпілий за участі статиста показав, обстановку, обставини події, що відбувались 06.08.2020 року приблизно о 09 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, буд. 85, крім того, вказав механізм нанесення йому ударів та локалізацію заподіяних тілесних ушкоджень;

даними протоколу пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.10.2020 року (т. 1 а.с. 103-206), з яких вбачається, що ОСОБА_7 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно зі статею 384 КК України, впізнав за формою та рисами обличчя, зачіскою та наявністю бороди на фотознімку під номером два - ОСОБА_4 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження 6.08.2020 року;

даними протоколу огляду предмета (т. 1 а.с. 191-194) - диска з відеореєстратора потерпілого, наданого ним слідчому, з долученими до нього фотознімками, згідно яких, чітко вбачається місце вчинення кримінального проступку, обстановка, яка склалася під час конфлікту та факт і обставини нанесення ОСОБА_4 ударів в область обличчя потерпілому ОСОБА_7 .

Вказані письмові докази в повній мірі узгоджуються між собою та показаннями потерпілого. Підстав недовіряти даним показанням судом не встановлено. Наведена обвинуваченим підстава для оговору, на переконання суду, є надуманою, оскільки поетрпілий ще до моменту пред"явлення позову послідовно та логічно описував обставини виникнення у нього тілесних ушкоджень та вказував на ОСОБА_4 як особу, яка їх йому спричинила. Крім того, потерпілий в суді вказав, що отримання матеріальної компенсації для нього не є метою, оскільки впершу чергу йому було завдано моральної шкоди у виді образи його людської гідності і найбільше він би хотів особистих вибачень від обвинувачнеого.

Крім вказаного вище, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується іншими письмовими доказами, а саме:

даними висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_9 №042-1257-2020 (т. 1 а.с. 196-200), відповідно до яких, після подій 06.08.2020 року у ОСОБА_7 мали місце такі ушкодження: 2 синці в правій підочній ділянці з переходом на правий скат носа, по передній поверхні лівого колінного суглоба; локалізація та характер вищевказаних ушкоджень з урахуванням обставин справи, в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок двократної травмуючої дії тупого (их) предмета (ів), могли утворитись в термін 06.08.2020 року; відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб, що відповідно до строків тривалості розладу здоров?я відносяться до легкого тілесного ушкодження;

даними експертного дослідження спеціаліста Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_10 №041-1013-2020 (т. 1 а.с. 201-202), відповідно до яких при судово-медичному обстеженні ОСОБА_7 у останнього виявлено синці в правій підочній ділянці з переходом на правий скат носу, по передній поверхні лівого колінного суглобу; вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 06.08.2020, внаслідок не менш 2-х травматичних дій та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров?я).

Суд вважає вказані докази допустимими з підстав наведених нижче у вироку.

Так, доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_4 , в тому числі, через порушення норм процесуального закону при проведенні досудового розслідування були ретельно перевірені судом та свого підтвердження не знайшли.
Твердження захисника ОСОБА_11 про визнання усіх доказів сторони обвинувачення недопустимими, оскільки під час досудового розгляду не був присутній належний прокурор, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду. Вказані доводи сторони захисту є необгрунтованими. Крім того, вказані обставини вже були перевірені та відносно них було прийнято рішення ухвалою Київського апеляційного суду від 08.06.2022 року, яке відповідно до ст. 129-1 Конституції України є обов`язковим.
Вказівка захисника на недопустимість всіх зібраних стороною обвинувачення доказів, у зв"язку з порушенням порядку відкриття доказів в порядку ст. 290 КПК України, також не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно матеріалів справи сторона обвинувачення викликала сторону захисту для виконання вимог ст. 290 КПК, про що свідчать корінці повістки про виклик (т. 2 а.с.27-29) та повідомлення про направлення (т. 2 а.с. 23-26) проте сторона захисту не з"явилась. Крім того, стороною обвинувачення були направлені всі копії доказів на адресу сторони захисту (т. 1 а.с. 6-9). Також в матеріалах справи міститься розписка адвоката ОСОБА_6 , згідно із якою останній ознайомився з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі до початку судового розгляду, тобто фактично докази сторони обвинувачення були в повному обсязі відкриті стороні захисту до їх дослідження судом, тому істотних порушень права на захист та процесуальних норм закону, які б були підставою для визнання доказів сторони обвинувачення недопустимим судом не встановлено.
З приводу клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими, а саме: направлення на судово-медичне обстеження від 06.08.2020 року, експертного дослідження № 041-1013-2020, оскільки вони отримані до початку внесення відомостей в ЄРДР, та відповідно експертизи № 042-1257-2020, в основу якої було покладене вказане вище експертне дослідження, суд зазначає наступне.
Частина 3 ст. 214 КПК України, крім іншого, передбачає, що для з?ясування обставин вчинення кримінального проступку до внесення в ЄРДР може бути проведено медичне освідування. В даному провадженні, дізнавачем після прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 з метою встановлення наявності чи відсутності тілесних ушкоджень в особи, що має значення для прийняття рішення про наявність чи відсутність підстав для внесення відомостей в ЄРДР і кваліфікації кримінального правопорушення, заявника з дотриманням вказаних ивще вимог закону було направлено до Київського міського клінічного бюро для проведення обстеження, на підставі якого, експертом, проте в даному випадку фактично спеціалістом, складено висновок експертного дослідження №041-1013-2020, який в подальшому з дотриманням вимог закону після внесення відомостей до ЄРДР і було покладено в основу висновку експерта № 042-1257-2020. Отже, на думку суду, дізнавачем дотримано вимоги КПК України щодо проведення медичного освідування, та подальшого проведення експертизи, а отже у суду немає правових підстав для визнання недопустимими доказами направлення, експертного дослідження та і відповідно висновку експерта.
Вказівка захисника про те, що диск, наданий потерпілим для огляду слідчому (т.1 а.с. 195) є недопустимим доказом, оскільки слідчим визнано речовим доказом диск, а не інформацію на ньому, також є безпідставною. Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами, крім іншого, є фактичні дані, а як вбачається з вищевказаної статті, процесуальними джерелами є, в тому числі, і речові докази. З постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 01.09.2020 року, вбачається, що речовим доказом визнано СД-диск, на якому зафіксовано факт, тобто дані щодо нанесення тілесних ушкоджень 06.08.2020 року. Крім того, посилання захисника на те, що відеозапис, що міститься на диску, зроблений на відеореєстратор потерпілого, що є порушенням норм закону і тому є недопустимим, також не обгрунтовані вимогами закону. Даний доказ був наданий потерпілим добровільно відповідно до вимог та порядку, визначених ст. 93 КПК України.
Твердження захисника ОСОБА_6 щодо неповноти змісту протоколу огляду предмету та фото таблиць спростовуються показаннями потерпілого та обвинуваченого, які в судовому засіданні підтвердили, що на фото зображені саме вони, за тих обставин та подій, що встановлені у вироку суду.
Доводи захисту щодо відсутності у протоколі пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.10.2020 року (т. 1 а.с. 203-206) опису осіб та обставин, за яких потерпілий бачив особу, що впізнає, а також безпідставне проведення впізнання по фотографіям - є обгрунтованими, проте вказане не є істотним порушенням вимог закону, а тому не є підставою для визнання доказу недопустимим із врахуванням вимог ст. 87 КПК України. Крім того, в судовому засіданні потерпілий безпосередньо впізнав обвинуваченого.

Суд вважає, що зібрані у справі та описані вище докази, покладені в основу вироку є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємопов"язаними для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитана в суді свідок захисту ОСОБА_8 , яка повідомила суду про обставини виникнення конфлікту, який стався між потерпілим та обвинуваченим 06.08.2020 року за адресою: АДРЕСА_3 , проте яка не бачила, хто перший почав бійку і куди наносив удари, і спостерігала лише "борюкання" потерпілого та обвинуваченого на газоні та в подальшому покликала на допомогу, не доводять та не спростовують пред"явлене ОСОБА_4 обвинувачення, тому судом в основу вироку не покладаються. Слід вказати, що показання даного свідка стороною захисту, зі слів самого свідка, були отримані від неї, і відповідно відкриті стороні обвинувачення, лише через два роки після подій.

Наявні у справі інші документи, долучені стороною обвинувачення та досліджені судом, зокрема: витяг з ЄРДР, доручення про здійснення досудового розслідування, повідомлення про початок досудового розслідування, повідомлення про призначення групи прокурорів, постанови прокурорів, пам?ятка прав потерпілого, повідомлення експерта, лист слідчого, витяг з «армор», розписки, ухвала суду, повідомлення про підозру, накладі, квитанції не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого чи інших даних, передбачених ст. 91 КПК України, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до кримінальних проступків, обставини вчинення кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, працює фізичною особою-підприємцем, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських робіт, в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

На думку суду, призначене судом покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи приписи ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 повинен бути звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В ході судового розгляду кримінального провадження не підтверджено, що ОСОБА_4 завдав майнової шкоди потерпілому у розмірі 3000,00 грн., зокрема, суду не було надано жодних виписок, чеків та квитанцій, а тому цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., суд приходить до наступних висновків.

Так, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 під час словесного конфлікту наніс ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, які спричинили фізичний біль потерпілому, крім того потерпілий після вказаних ушкоджень не виходив на вулицю приблизно 10 днів та був позбавлений можливості заробляти гроші для сім"ї.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатній для розумного задоволення потреб особи, якій кримінальним правопорушенням завдано таку шкоду, при визначенні розміру відповідного відшкодування суд керується принципами рівності, поміркованості, розумності і справедливості, а тому приймає до уваги ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому ним кримінальному проступку, характер та обсяг душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 та приходить до висновку про те, що розмір моральної шкоди, завданої обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 становить 3000,00 грн., тому його позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду у зазначеному вище розмірі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.
Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_4 - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_4 документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 378,00 грн. на користь держави.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1