"05" серпня 2022 р. Справа № 363/2229/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2022 року м. Вишгород
Слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , власника (користувача) транспортного засобу ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000147 від 01.08.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
04.08.2022 року прокурор Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із клопотанням про арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Ауді» моделі «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1995 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши розпорядження та користування до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Клопотання мотивує тим, що сектором дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 01.08.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

01.08.2022 року приблизно о 18 год. 15 хв. працівниками ВРПП Вишгородського РУП на 29 км. Автодороги Київ-Вишгород-Десна зупинено автомобіль марки «Ауді» модель А4, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 з ознаками підробки.

Під час огляду місця події 01.08.2022 року, що проводився в період часу з 18 год. 58 хв. по 19 год. 07 хв. за адресою: 29 км. автодороги Київ Вишгород Десна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 з явними ознаками підробки, а саме накладенням написів та невідповідності серії та номеру свідоцтва в нижньому лівому кутку з серією та номером у нижньому правому кутку. Крім цього, в ході огляду місця події виявлено автомобіль марки «Audi» модель «A4», 1995 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », білого кольору під час зовнішнього огляду якого виявлено підробку номера шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , з тильної сторони.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії

НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_5 на автомобіль марки «Audi» модель «A4», 1995 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » власником є ОСОБА_5 .

В подальшому вищевказаній автомобіль вилучено та поміщено на тимчасове зберігання за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім цього, в ході огляду місця події вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке поміщено до спеціального пакету.

Поставною дізнавача сектору дізнання Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 вилучений автомобіль марки «Ауді» моделі «А4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1995 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , визнано речовими доказами, як предмет кримінального правопорушення, що має значення для встановлення обставин його вчинення.

Посилаючись на те, що вилучені речі є тимчасовим вилученим майном, являються засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди і можуть бути використані у кримінальному провадженні як речові докази, з метою позбавлення можливості їх знищення або переховування, відчуження чи розпорядження ними, а також для їх дослідження прокурор просить накласти арешт на вилучене майно.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Власник (користувач) транспортного засобу ОСОБА_4 у задоволенні клопотання просив відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що предмети, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових сектором дізнання здійснюється досудове розслідування за фактом використання завідомо підробленого документа.

Проаналізувавши викладені норми закону та обставини кримінального правопорушення, враховуючи кваліфікацію скоєного та санкцію ч. 4 ст. 358 КК України, яка не передбачає конфіскації, можна казати, що накладення арешту на вилучене майно фактично переслідує єдину мету - збереження речових доказів.

Разом з тим, кримінальне провадження відкрито за фактом використання підробленого документу - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , а не за ознаками ст.ст. 289 чи 290 КК України, отже підстав стверджувати, що вказаний автомобіль відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КК України, є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, не теперішній час не має.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, його класифікацію слідчий суддя дійшов висновку, що необхідність в накладенні арешту на автомобіль відсутня.

Жоден з ризиків, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, враховуючи можливість передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання володільцю чи власнику, прокурором не доведений.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що прокурором обґрунтовано заявлено клопотання в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Зокрема, зазначено що воно є доказом злочину, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
В накладенні арешту на транспортний засіб автомобіль марки «Ауді», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1995 року випуску, власник є ОСОБА_5 та володільцем якого є ОСОБА_4 - відмовити.
Негайно повернути вказаний транспортний засіб особі, у якої його було вилучено ОСОБА_4 .
Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виявлене та вилучене під час огляду місця події від 01.08.2022 року.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали проголошено 10.08.2022 року о 09 год.00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1