У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
13.04.2022 року Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тартаків, Сокальського р-ну, Львівської області, за даними обвинувального акту: українця, громадянина України зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Сторона обвинувачення -
прокурорка Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4
Потерпіла сторона ТзОВ Ашан Україна гіпермаркет в особі представника потерпілого - ОСОБА_5
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, поступили до Франківського районного суду м. Львова 05 липня 2018 року від заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 та у порядку, передбаченому ст.. 35 КПк України передані на розгляд судді ОСОБА_7
14 травня 2019 року відбувся повторний автоматизований розподіл справи на підставі розпорядження керівника апарата та справу передано для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.
Судова справа прийнята до провадження з урахуванням рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року, яким підтверджено рішення від 13.05.2019 року.
Відповідно до змісту обвинувального акту, вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувальний акт скеровано до суду з угодою про примирення від 27 червня 2018 року.
Відповідно до ухвали судді ОСОБА_7 від 10 липня 2018 року підготовче судове засідання призначено на 13 липня 2018 року, проте обвинувачений не прибув, у зв`язку з чим судове засідання перенесено на 25 липня , а відтак на 26 вересня 2018 року.
В чергові судові засідання обвинувачений не прибував, що стало підставою для постановлення ухвали від 25 січня 2019 року про привід обвинуваченого в судове засідання на 27.02.2019 року. Підстави такого рішення викладені в ухвалі (ас.34)
Згідно повідомлення начальника Червоноградського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 27.02.2019 року та довідки виданої головою Тартаківської сільської ради , ОСОБА_8 зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_2 , але за даною адресою не проживає. Як вбачається з пояснень сусідів не проживає більше року (ас. 44 47).
У зв`язку з повторним автоматизованим розподілом провадження, відповідно до ухвали від 26 липня 2019 року, призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту з урахуванням завантаженості головуючого на 26 листопада 2019 року з повідомленням учасників процесу про час та місце проведення такого, згідно з адресами, зазначеними в обвинувальному акті, та які прокурорка вважала встановленими. Підстави такого рішення викладені в ухвалі (ас. 55).
03 жовтня 2019 року з Державної установи «Центр пробації» Сокальского міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області до суду поступив запит з якого вбачається, що ОСОБА_3 24 квітня 2018 року вироком Києво Святошинського районного суду Київської області засуджений до 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком в два роки за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України (ас.61, 74).
В судове засідання обвинувачений не прибув, а судові повістки повертаються з відміткою, - «за закінченням терміну зберігання» (ас.58).
В судовому засіданні від 23.12. 2019 року судом постановлено ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_3 із зазначенням адреси вказаної в обвинувальному акті (ас.71 72). Дана ухвала не виконана з підстав, що обвинувачений за вказаною адресою не проживає. Згідно долученої довідки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться таким, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно долучених пояснень матері обвинуваченого - ОСОБА_9 , син з квітня 2018 року за вказаною адресою не проживає де знаходиться їй не відомо. В сина є колишня дружина ОСОБА_10 та дочка, які проживають в АДРЕСА_4 ).
З урахуванням встановлених судом даних на особу, 19 лютого 2020 року оголошено розшук ОСОБА_3 та зупинено провадження. Контроль виконання ухвали покладено на прокурорку ОСОБА_4 (ас.90-92).
Ухвала скерована до виконання, проте з даного часу жодних повідомлень про виконання ухвали суду не надходило.
З огляду на вказані вище обставини та виходячи з вимог ст.. 28 КПК України, щодо розумності строків розгляду обвинувального акту, ухвалою суду від 16.03.2022 року провадження відновлено, розшук скасовано та призначено підготовче судове засідання. Підстави такого рішення викладені в ухвалі (ас.127 -128).
В судовому засіданні прокурорка надала копію запиту та відповіді щодо результатів розшуку від 24.03. та 07.04. 2022 року, відповідно, з яких вбачається, що на даний час проведеними заходами встановити місце знаходження ОСОБА_3 не вдалося, що не відповідає дійсності, оскільки з ініціативи суду було встановлено декілька місць

можливого перебування обвинуваченого, проте така інформація проігнорована органом, котрий повинен здійснювати розшук та прокуроркою, на яку покладався обов`язок контролю виконання ухвали.
Згідно наданої прокуроркою довідки Інформаційно аналітичного центру від 04.04.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться за адресою: АДРЕСА_5 .
Таким чином адреса зазначена в обвинувальному акті не відповідає дійсності, зазначена органом досудового розслідування та прокуроркою без будь якої перевірки, що у свою чергу вказує на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.2 ч. 2 ст. 291 КПК України і ця невідповідність позбавляє суд продовжити судовий розгляд обвинувального акту, а заходи, що вживалися судом є вичерпаними.
Так судом, уже вході підготовчого судового засідання встановлено, щонайменше чотири адреси в різних областях України, де міг та може перебувати обвинувачений, а саме: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_3 ; Луганська область, Первомайський район, с. Бугайовка. Проте вказана інформація органом, що зобов`язаний здійснювати розшук та прокурорка, яка відповідно до ст.. 335 КПК України зобов`язана організовувати розшук, не використовується, будь які заходи для розшуку не вживаються. По суті кажучи, питання розгляду обвинувального акту стало сугубо проблемою суду, з чим суд категорично не погоджується.
Статтею 8 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Положення статті 9 КПК України, додатково конкретизують зміст статті 8 КПК тим, що під час кримінального провадження суд, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у кримінальній справі є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади; характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
Відповідно до ухвали суду від 16.03.2022 року, провадження у судовій справі відновлено, відмінено розшук та продовжено підготовче судове засідання.
В чергове підготовче судове засідання обвинувачений не прибув з підстав того, що не викликався судом із наведених вище обставин, тобто з підстав відсутності конкретної адреси на яку можна було б скерувати судову повістку, а можливості суду по встановленню його місця знаходження, вичерпані.

При цьому судом також встановлено, що ОСОБА_3 24 квітня 2018 року вироком Києво Святошинського районного суду Київської області засуджений до 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком в два роки за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України (ас.61, 74).
Натомість в обвинувальному акті цей факт не враховано та зазначено, що ОСОБА_3 раніше судимий, востаннє 07.10.2015 року Сокальським Районним судом Львівської області до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком в 1 (один) рік.
Якщо, прокурорка та орган досудового розслідування прийшли до висновку, що саме цей вирок відносно ОСОБА_3 є останній, то відповідно до ст.. 89 КК України, він вважається несудимим, а тому кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України у вказаному кримінальному провадженні не відповідає дійсній, що у свою чергу вказує на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено слідчим та затверджено прокуроркою 27 червня 2018 року, тобто на цей час уже набрав законної сили вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 24 квітня 2018 року згідно з яким ОСОБА_3 засуджено до 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком в два роки за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України і дана обставина суттєво впливає на кваліфікацію та рішення суду, виходячи з вимог ст.. 70 КК України. Однак вказана обставина органом досудового розслідування та прокуроркою не враховані та стали причиною неможливості розглянути обвинувальний акт.
Отже встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що позбавляє суд здійснити належну перевірку дійсних обставин та здійснити виклик обвинуваченого, а вжиті судом заходи щодо його розшуку ігноруються як прокуроркою, так і органом якому доручено розшук.
Прокурорка в судовому засіданні просила суд повторно оголосити розшук обвинуваченого, мотивуючи своє клопотання тим, що КПК не передбачає інших варіантів. Разом з тим, на запитання головуючого, - прокурорка так і не надала відповіді, у який спосіб нею здійснювалася організація виконання ухвали та не вказала який саме механізм розшуку може бути застосовано у даному випадку, зважаючи, що розшук оголошено 2 роки тому, і він результатів не дав.
Відтак, є очевидним, що судом вживалися достатні заходи щодо розшуку та приводу обвинуваченого, починаючи з 25 січня 2019 року, однак такі заходи є безуспішними в силу формального підходу органів досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні щодо встановлення даних на особу, його дійсного місця знаходження чи перебування, а відтак, формального розшуку, зважаючи на те, що протягом майже 2 років не здобуто жодного позитивного результату.
Зважаючи на те, що під час чергового підготовчого судового засідання, при вирішенні питань, передбачених ст. 314 -316 КПК України, прокурорка заявила суду, що їй невідоме місцезнаходження обвинуваченого, як невідомі адреси, за якими його можна викликати в суд, а також, що прокурорка не змогла повідомити суд про позитивність результатів оголошеного судом розшуку станом на час розгляду справи, хоч зобов`язана діяти активно , з огляду на вимоги ст.. 36 та 335 КПК України, суд прийшов до висновку, що підготовче судове засідання слід провести у відсутності обвинуваченого та прийняти процесуальне рішення з питань подальшої можливості розгляду судом обвинувального акту.
Заслухавши пояснення і висновки прокурорки , дослідивши матеріали судового провадження, в частині змісту обвинувального акта на його відповідність вимогам процесуального законодавства й інші процесуальні питання, які вирішувалися в порядку ст. 314 -315 КПК України, з можливістю встановити місцезнаходження обвинуваченого

та механізм його повідомлення чи приводу, врахувавши результати його розшуку протягом 2 років та перспективність розшуку чи заочного розгляду обвинувального акта, вважаю, що судом вичерпано допустимі процесуальні варіанти та можливості щодо забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання.
Суд визнає, що основною причиною вказаних обставин є відсутність в обвинувальному акті належним чином встановлених анкетних даних обвинуваченого, формальний підхід органів досудового розслідування та процесуальних керівників у формуванні обвинувачення, що й стало наслідком безперспективності процесуальних дій суду, котрі вживалися для розшуку обвинуваченого і організації підготовчого судового засідання, які крім того, є обмеженими на даній стадії кримінального судочинства, а отже обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду з підстав безперспективності призначення чергових засідань.
Відсутність вказаних даних позбавляє суд вирішити питання передбачені Главами 42 - 44 Розділу 9 КПК України, а ініціатива публічного обвинувача у вирішенні вказаних питань повністю відсутня.
З урахуванням відсутності даних на особу обвинуваченого (підозрюваного) виявляється не можливим виконання судом відповідних процедур, передбачених главою 44 КПК України. Не можливим є також вжиття заходів, передбачених ст.. 323 КПК України та судового розгляду в порядку, визначеному вказаною нормою закону, оскільки санкція статті та тяжкість кримінального правопорушення, обмежують вказані процесуальні дії.
З огляду на відсутність процесуального варіанту для вирішення подальшої можливості проведення підготовчого судового засідання без обвинуваченого, суд став заручником неналежного досудового розслідування та неналежного виконання обов`язків, передбачених ст.. 335 КПК України.
Суд відхиляє пропозицію прокурорки, котра полягає у оголошенні повторного розшуку, оскільки така пропозиція уже не сприймається судом як один із процесуальних варіантів вирішення питання.
Крім цього, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснював повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , що у свою чергу суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурорці ОСОБА_4 , а остання відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинна скерувати його до суду. Разом з тим, прокурорка Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 покладені на неї обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконала.
До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 у супровідному листі на п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.
Як вбачається із дати затвердження обвинувального акту, угоди про примирення та розписки про отримання копії обвинуваченим, такий складено, затверджено та копію вручено 27 червня 2018 року, проте до суду обвинувальний акт поступив тільки 05 липня 2018 року, тобто через вісім днів після його складання, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої, прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду. При цьому, будь які дані, що обвинувальний акт скеровувався поштою, відсутні.

Не дотримання прокурором вимог, передбачених ст. 28 КПК України, призвело до порушення прав потерпілої сторони та обвинуваченого, що гарантовані ч. 1 ст. 21 КПК України на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, а також ст. ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» згідно з якою, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Крім того вказана обставина дала можливість обвинуваченому протягом 4 років переховуватися, якщо таке має місце.
Невідповідність обвинувального акту вимогам процесуального законодавства, позбавила суд можливості здійснити судовий виклик обвинуваченого у відповідності з вимогами ст.. 111 та 135 КПК України, і, як наслідок, обвинувачений жодного разу не прибув у підготовче судове засідання. Відтак у суду не має процесуальних підстав для вжиття інших заходів для забезпечення явки обвинуваченого в судове засідання, оскільки у суду відсутні конкретні дані про його місце проживання інші дані, у тому числі й про наявність документів на особу.
Зважаючи на викладене, суд визнає беззаперечним факт очевидності, що обвинувальний акт не відповідає прямим вимогам процесуального законодавства, його пряма невідповідність п.2, п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому, за даних обставин, обвинувальний акт не може бути предметом судового розгляду та згідно з вимогами ст. 314 КПК України, підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону, а саме: належного встановлення даних на обвинуваченого, у тому числі його фактичного місця проживання, реєстрації, наявності документів, що посвідчують особу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» п. 18 ст. 3, статтями 28, 291, 314 316, 369, 372, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні за № 0001832 від 15 червня 2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України повернути прокурорці Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим п. 4 ст. 110 та п. 2 ч. 2 ст.. 291 КПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 19 квітня 2022 року об 08. год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня виготовлення її повного тексту.

Суддя ОСОБА_11