Справа № 639/287/20
Провадження №1-кс/639/883/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді справи №639/287/20 (провадження №1-кс/639/858/22), -

ВСТАНОВИВ:
18.10.2022 року на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, виявленого та вилученого в період з 28.04.2021 - 29.04.2021 за результатом проведеного обшуку в нежитлових приміщеннях другого та третього поверхів АТ «МЕГАБАНК» за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 30.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18.10.2022 року справа розподілена до провадження слідчого судді ОСОБА_3
19.10.2022 року слідчий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід по вказаній справі, посилаючись на те, що його рідний брат ОСОБА_5 може бути зацікавленим у результатах провадження, враховуючи те, що у провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Мегабанк», Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про відшкодування збитків, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, Державна казначейська службу України.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.07.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

З цих підстав, 19.11.2021 року суддею Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_6 задоволено заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді справи № 639/4407/21, провадження №1-кс/639/2095/21 за заявою АТ «Мегабанк» про відвід слідчого судді ОСОБА_7 , у зв`язку із чим слідчий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 75, ст.ст. 80, 81 КПК України.

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Враховуючи вищезазначене, існує об`єктивний критерій щодо сумніву у безсторонності судді ОСОБА_3 під час розгляду вказаної заяви про відвід.
При вирішенні заяви про відвід, суд, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів.
Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 р., передбачає, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява №16695/04) рішення від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного від 15 жовтня 2010 року), п.п. 28-32).
Враховуючи практику ЄСПЛ, положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ч.1 ст.21 КПК України, беручи до уваги реальність обставин, наведених в заяві про самовідвід, враховуючи значний суспільний резонанс даного кримінального провадження, приходжу до висновку, що з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити сумніви за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача у безсторонності і неупередженості судді, приймаючи до уваги положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений, наведені суддею ОСОБА_3 обставини у заяві про самовідвід виключають можливість участі вказаного судді у розгляді даної кримінальної справи, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду справи №639/287/20 (провадження №1-кс/639/858/22) за клопотанням прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
Матеріали судової справи №639/287/20 (провадження №1-кс/639/858/22) передати до канцелярії суду для проведення повторного автоматичного розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1