Справа № 466/1843/22
Провадження № 1-в/466/145/22
У Х В А Л А

22 липня 2022 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції справу за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, гр.України, українця, із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, фактичне місце проживання без реєстрації АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, в даній справі засуджений вироком:

1. 09.01.2020 Залізничним районним судом м. Львова за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі.

2. 26.05.2020 Миколаївським районним судом м. Львова за ст. ст. 185 ч.2, 70 КК України до З років позбавлення волі.

3. 23.06.2020Франківським районним судом м. Львова за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до З років 1 місяця позбавлення волі.

4. 22.04.2021 Шевченківським районним судом м. Львова за ст. ст. 185 ч.2, 71 ч.І КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

5. 21.07.2021 Галицьким районним судом м. Львова за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.З, 70 ч.І, 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

з участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представників ДУ «ЛВК №30» ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

В даній справі ОСОБА_3 засуджений вироком від 09.01.2020 Залізничним районним судом м. Львова за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, 26.05.2020 Миколаївським районним судом м. Львова за ст. 185 ч.2, 70 КК України до З років позбавлення волі, 23.06.2020 Франківським районним судом м. Львова за ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України до З років 1 місяця позбавлення волі, 22.04.2021 Шевченківським районним судом м.Львова за ст.185 ч.2, 71 ч.І КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 21.07.2021 Галицьким районним судом м. Львова за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.І, 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок терміну покарання: 06.11.2019, кінець терміну покарання - 06.05.2023 року.

22.03.2022 засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннямпро умовно-дострокове звільнення.

Представник адміністрації виправної колонії характеристику від 13.04.2022 та від 16.06.2022 на засудженого, а також довідку по особовій справі.

Представник державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_5 залишила вирішення заяви засудженого ОСОБА_3 на розгляд суду.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, вважаючи таку не обгрунтованою, оскільки засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не відшкодував жодних коштів з більш як 100 грн. збитків, спричинених злочином.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав своє клопотання.
Перевіривши подані матеріали, дослідивши відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_5 , пояснення засудженого ОСОБА_3 щодо підтримання клопотання, висновок прокурора ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання, суд вважає, що в задоволенні такого слід відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ч.1, ч.2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п.17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності шість разів за умисні злочини, у т.ч. і тяжкі. У даній справі ОСОБА_3 засуджений пятьма вироками впродовж півтора роки за умисний у т.ч. і тяжкий злочин проти власності до позбавлення волі.

З характеристики від 13.04.2022 року щодо засудженого ОСОБА_3 , з якою засуджений ознайомлений вбачається, що поведінка засудженого не є зразковою.
Однак, з наданої зарактеристики від 16.06.2022 вбачається, що така покращилася. Так, перебуваючи з 06.11.2019 в УВП (№ 19) м.Львів порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи УВП (№ 19) не заохочувався.

У державну установу «Личаківська виправна колонія (№ 30)»прибув 29.09.2021.

По прибутті в установу не був працевлаштований, працював з листопада 2021 року і до січеня 2022 року, а з лютого, березень, травень 2022 року на Державному підприємстві «Підприємство ДКВСУ (№30)».

За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався 2 рази. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться сумлінно, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення.

У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Згідно вироків суду передбачений позов у сумі 110 268 грн.

28.10.2021 - адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст.82 КК України, як таком, що не став на шлях виправлення.
11.03.2022 - адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст.81 КК України, як таком, що не довів свого виправлення.
ОСОБА_3 6 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, двічі в 2003 та 2007 роках умовно-достроково звільнявся від невідбутої частини покарання та знову вчиняв злочини.
У даній справі засуджений за пятьма вироками та має згідно вироків суду стягнення на суму 110 268 грн., яку не почав сплачувати.

Суд враховує при розгляді спільного клопотання, що ОСОБА_3 неодноразово був засуджений за умисні у т.ч. і тяжкі злочини, до закінчення відбування покарання залишилося 09 місяців 14 дні, що є значним.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що клопотання засудженого не обгрунтоване, під час відбуття покарання ОСОБА_3 довів своє виправлення.
Керуючись ст.81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання від 18.03.2022 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова.

Повний текст ухвали складений 23.07.2022 року.

Суддя ОСОБА_1