УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2022 Справа №607/5798/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, щодо якої розглядається питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , лікаря ОСОБА_8 в режимі відео конференції у м. Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні № 0000349, на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно підозрюваного за ч.1 ст. 121 КК України ОСОБА_4 , -

встановив:
Прокурор ОСОБА_3 пояснила, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України, а тому слід призначити судовий розгляд на підставі вказаного клопотання.

Учасники клопотань та заперечень не заявили.

Кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, клопотання відповідає вимогам ст. 291, 292 КПК України, підстави для його повернення та закриття кримінального провадження відсутні. Отже, на підставі вказаного клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру необхідно призначити судовий розгляд кримінального провадження. Оскільки, підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні немає його необхідно проводити у відкритому судовому засіданні.

Крім того прокурор ОСОБА_3 подала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку

У поданому клопотанні зазначено: «Групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000349, яке розпочато 15 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7

14.03.2022 в чергову частину Тернопільського РУ поліції по лінії 102 надійшло повідомлення від лікаря КНП "ТУЛ" ТОР про те, що в приймальне віділлення даної лікарні доставлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , з діагнозом: проникаюче ножове поранення плевральної порожнини в ділянці другого міжребер`я справа від грудини, масивна кровотрата. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що дані травми ОСОБА_7 отримав 14.03.2022 близько 13:00 год. по місцю свого проживання від удару кухонним ножем, який наніс ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_1 .

За даним фактом 15 березня 2022 року СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000349 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

В ході проведення досудового розслідування 18 березня 2022 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Після чого, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 06.05.2022 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу - комунального некомерційного підприємства «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» Тернопільської обласної ради в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, без визначення суми застави до 18 травня 2022 року включно.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Устечко, Заліщицького р-ну, Тернопільської обл., українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,-

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 березня 2022 року близько 13:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , в приміщенні житлової квартири АДРЕСА_3 , тримаючи в своїй правій руці кухонний ніж, рукоятка якого обгорнута носовою хустинкою, наніс ОСОБА_7 один проникаючий удар в праву половину грудної клітки.

Внаслідок дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 , спричинено тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого поранення правої половини грудної клітки з пошкодженням внутрішньо грудної і міжреберної артерій, що ускладнилось розвитком тотального гемотораксу із зовнішнім ушкодженнями колото-різана рана по при грудній лінії на рівні 2-го міжребер`я, які за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння відповідно до «Правил судово-медичної експертизи визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995.

Таким чином, ОСОБА_4 у стані неосудності вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В ході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу №108 від 20.04.2022, згідно з якою він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в психіатричну лікарню із посиленим режимом перебування. В період, який відноситься до інкримінованого йому злочину виявляв ознаки психічних розладів внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом, що досягають рівня хронічного вираженого недоумства, тому він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Також за теперішнього часу ОСОБА_4 виявляє ознаки психічних розладів внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом, що досягають рівня хронічного вираженого недоумства, тому він не можу розуміти значення своїх дій та керувати ними., а тому ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у лікарні з посиленим режимом перебування.

21 квітня 2022 року, на підставі ст. 503 КПК України, змінено порядок досудового розслідування в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

11 травня 2022 року до Тернопільського міськрайонного суду скеровано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 .

Тому на даний час виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для продовження

до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років позбавленням волі, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1) незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Ризиком того, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку він може незаконно впливати на потерпілого та свідків є те, що він проживає з ними в квартирі, а також те, що свідками в кримінальному провадження є сусіди, котрі проживають по АДРЕСА_2 , тому перебуваючи на волі, він може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показів або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому та перешкоджати протиправним діям.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди чи потерпілі не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

2) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Зазначений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 неодноразово здійснював напади на членів своєї сім`ї, а також згідно з повідомленням КНП «ТОКПЛ» ТОР про хворого, у якого спостерігались соціально-небезпечні дії в анамнезі, під час перебування останнього на лікуванні у вказаному закладі, він вів себе агресивно, що свідчить про його небезпеку для оточуючих.

Відповідно до ч.1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Інший запобіжний захід ніж поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обсягу пред`явленої йому підозри.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи ОСОБА_4 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 заходів, ніж поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

З врахуванням вищенаведеного, з метою продовження забезпечення належної поведінки особи щодо якої застосовуються примусові заходи медичного характеру ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання ризикам незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків».

Прокурор ОСОБА_3 пояснила, що клопотання підтримує посилаючись на зазначені у ньому мотиви.

Потерпілий ОСОБА_7 підтримав доводи висловлені прокурором.

Законний представник ОСОБА_4 пояснив, що враховуючи обставини, які склались не заперечує щодо задоволення клопотання прокурора.

Лікар ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_4 надавалась пам`ятка про його права та обов`язки. Він її читав, щодо клопотання прокурора не заперечує.

Захисник ОСОБА_6 заперечив, щодо клопотання посилаючись на те, що не розглянуто можливість передання ОСОБА_4 на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом.

Ознайомившись із клопотанням сторони обвинувачення, наявними матеріалами підготовчого провадження, заслухавши доводи та пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Визначення поняття неосудність наведене у ч. 2 ст. 19 КК України: не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як із матеріалів клопотання згідно висновку судовопсихіатричного експерта № 108 від 14 квітня 2022 року ОСОБА_4 в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину виявляв ознаки психічних розладів внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом, що досягають рівня хронічного вираженого недоумства, тому він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, з огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України та ч. 2 ст. 19 КК України, є підстави вважати, що ОСОБА_4 ймовірно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 503 КПК України якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.

Так, 21 квітня 2022 року постановою слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 змінено порядок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000349 від 15 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Статтею 508 КК України передбачено запобіжні заходи, які можуть бути застосовані судом до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_10 від 06.05.2022 року стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку та визначено строк застосування в межах досудового розслідування до 18 травня 23022 року 23 год. 59 хв.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Однак звертає увагу на те, що згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будьяку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Прокурором доведено, що ризики, які стали підставою для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку не зменшились та продовжують існувати. Зокрема:

- ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, при оцінці якого суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілого. свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом;

- ОСОБА_4 , - може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення стверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово здійснював напади на членів своєї сім`ї, а також згідно з повідомленням КНП «ТОКПЛ» ТОР про хворого, у якого спостерігались соціально-небезпечні дії в анамнезі, під час перебування останнього на лікуванні у вказаному закладі, він вів себе агресивно, що свідчить про його небезпеку для оточуючих.

З огляду на наведене, прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним, враховуючи, що ОСОБА_4 не може усвідомлювати своїх дій (бездіяльності) і керувати ними, суд приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити та застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, судом не встановлено та стороною захисту не доведено, обґрунтованих даних щодо неможливості утримання його у таких умовах за станом здоров`я матеріали справи не містять та в судовому засіданні не наведено.

З врахуванням того, що ОСОБА_4 виявляє ознаки психічних розладів внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим психоорганічним синдромом, що досягають рівня хронічного вираженого недоумства, він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, обґрунтовано підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відноситься відповідно до ст. 12 КК України до категорії тяжкого злочину, наявності відповідних ризиків, визначених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора ОСОБА_3 , слід задовольнити.

Виходячи із того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у злочині, який вчинено із застосуванням насильства, тому з огляду на вимоги п.1 ч.4 ст. 183 КПК України в даному випадку недоцільно визначати заставу.
Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст. 291, 331 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити.

На підставі клопотання у кримінальному провадженні № 0000349 про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно підозрюваного за ч.1 ст. 121 КК України ОСОБА_4 призначити судовий розгляд кримінального провадження Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні, в приміщенні за адресою м. Тернопіль вул. Котляревського, 34, на 27 травня 2022 року в 11 год. 00 хв., в яке викликати сторони та учасників.

ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги закладу - комунального некомерційного підприємства «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» Тернопільської обласної ради в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на строк 2 (два) місяці до 17 липня 2022 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу закінчується 17 липня 2022 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та надіслати до комунального некомерційного підприємства «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» Тернопільської обласної ради.

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1