Номер провадження:1-кс/521/2824/22
У Х В А Л А

17 серпня 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_8. за участю:

секретаря - ОСОБА_9.,

прокурора - ОСОБА_10.

підозрюваного - ОСОБА_1.

адвоката ОСОБА_11.

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12., погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13. по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000543 від 06.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Одеси, із професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

-25.05.2009 вироком Київського районного суду міста Одеси за ст.185 ч.3, 66 КК України призначено покарання у вигляді одного року 6 місяців позбавлення волі;

-26.04.2011 вироком Малиновського районного суду міста Одеси за ст.186 ч.2, 156 ч.2,70 КК України до 7-ми років позбавлення волі;

-01.06.2018 вироком Київського районного суду міста Одеси за ст.289 ч.3, 187 ч.2,70 КК України до 7-ми років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

-31.01.2018 вироком Біляївського районного суду Одеської області за ч. 2 ст.289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років;

-26.12.2019 вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.289 КК України, призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі ( строк відбуття покарання зараховано з 03.11.2015);

- 25.04.2022 вироком Малиновського районного суду міста Одеси за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки ( подано апеляційну скаргу);

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідчого вбачається, що Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який цього ж дня затверджено Верховною Радою України.

У подальшому, строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, з 25.04.2022 строк дії воєнного стану продовжено на 30 діб Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, з 25.05.2022 строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_1, 06.08.2022 о 15:26 годині, проходячи за адресою: АДРЕСА_2, побачив, що потерпіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в правій руці тримає мобільний телефон марки Хіаоті моделі Redmi Note 10 Pro 6/128Gb Onyx Gray (M2101K6G), IMEI НОМЕР_1, IMEI2 НОМЕР_2, в чохлі світло-фіолетового кольору з силікону, із сім- карткою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_3, чохол та сім-карта для потерпілої матеріальної цінності не представляють, та в цей час, у ОСОБА_1. раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_1, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, шляхом ривку, вихопив у ОСОБА_2 з правої руки мобільний телефон марки Хіаоті моделі Redmi Note 10 Pro 6/128Gb Onyx Gray (M2101K6G), IMEI НОМЕР_1, IMEI2 НОМЕР_2, в чохлі світло-фіолетового кольору з силікону, із сім-карткою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_3 вартістю 9000 грн.

Після чого, ОСОБА_1 втік із місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на суму 9000 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

16 серпня 2022 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

Примірник письмового повідомлення про підозру ОСОБА_1 вручено у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень, а саме власноруч.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується:

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_2 від 07.08.2022;

протоколом огляду від 07.08.2022;

протоколом огляду місця події від 10.08.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_3. від 10.08.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_4. від 10.08.2022;

протоколом огляду предмета від 10.08.2022;

протоколом пред'явлення особи для впізнання від 15.08.2022;

протоколом пред'явлення особи для впізнання від 15.08.2022;

протоколом огляду предмета від 15.08.2022;

протоколом огляду предмета від 15.08.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_5. від 15.08.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_6. від 10.08.2022;

протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_6. від 15.08.2022;

повідомленням про підозру ОСОБА_1 від 16.08.2022.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу містить посилання про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_1. переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_1 без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчиняти спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, свідчить наступне:

Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_1. кримінального правопорушення.

1. Тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у скоєнні якого він обґрунтовано підозрюється.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_1, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може вчинити інше кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчить наступне:

1. Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

2. Майновий стан підозрюваного, а саме той факт, що ОСОБА_1 офіційно не працює, у зв'язку з чим не має постійного джерела доходу.

3. Відсутність міцних соціальних зв'язків в місці його постійного проживання.

4. Той факт, що ОСОБА_1 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має незняту та непогашену судимість.

5. Наявність вчинення тяжкого злочину, за ч. 2 ст. 186 КК України, в якому відкрите апеляційне провадження по апеляційній скарзі за вироком від

25.04.2022 Малиновського районного суду м. Одеси.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість» передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв'язки з суспільством.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.

Ураховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваного ОСОБА_1. більш м'яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для забезпечення реалізації покладених на нього процесуальних обов'язків та запобігання зазначеним ризикам.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання ОСОБА_1. покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання можливості підозрюваного ОСОБА_1. переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий звернувся з вказаним клопотанням до суду.

Прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_1 мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на докази, які на їх думку підтверджують їх правову позицію, та обрати запобіжний захід не пов'язаний з триманням під вартою.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_7., буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м'якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої, на даному етапі, підозри у вчиненні ОСОБА_1 злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, саме вказаний ризик був доведений прокурором під час судового розгляду.

При цьому ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) підтверджується тяжкістю злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_1

Вказана позиція, також, зазначена у рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», (№7064/05 від 01 червня 2006 року) де зазначено, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя та вчинення нових злочинів. Проте, в цьому рішенні також зазначено, що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до увагу тільки тяжкість злочину. В зв'язку з викладеним слідчий суддя наводить і інші доводи з цього приводу.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується обставинами які встановлені в судовому засіданні, та яким слідчий суддя надає оцінку з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме оцінюючи ступень міцності соціальних зв'язків підозрюваного за місцем його мешкання. Відповідно до встановлених обставин ОСОБА_1. є громадянином України, Лерніченко має постійне місце мешкання на території Одеської області; ОСОБА_1 не являється інвалідом, не страждає будь-якими тяжкими захворюваннями; ОСОБА_1 є повнолітньою, дієздатною, працездатною особою.

Крім того, слідчий суддя враховує той факт, що ОСОБА_1 уже вчиняв злочини майнового характеру, які однорідні за своїми кваліфікуючими ознаками, за що притягувався до кримінальної відповідальності, що вказує на його схильність до скоєння ідентичних злочинів. Тому, взявши до уваги вище викладене, можна дійти висновку, що у разі обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу не пов'язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання ним як підозрюваним, а в майбутньому, вірогідно, й обвинуваченим, покладених на нього ст. 42 Кримінального процесуального кодексу процесуальних обов'язків, та матиме змогу вчиняти інші корисливі злочини, що підтверджує наявність ризику, що передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_1 буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м'якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Стосовно медичних документів, які підтверджують стан здоров'я підозрюваного, суд зауважує, не надано жодного документу, який би свідчив про заборону тримання підозрюваного в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України - судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов'язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов'язків.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з'явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов'язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує вимоги ч.4 ст. 182 КПК України. При встановлені розміру застави слідчий суддя враховує обставин кримінального правопорушення - розмір шкоди у заподіянні якої підозрюється ОСОБА_1 майновий стан підозрюваного, який хоча і неофіційно, але працює та доведені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов'язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, достатнім розміром застави для ОСОБА_1, з урахуванням відомостей щодо матеріальних збитків, які викладені вище, який буде гарантувати виконання підозрюваним обов'язків, передбачених КПК України є 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При встановлені процесуальних обов'язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 132, 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12., погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13. по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000543 від 06.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_1, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16.10.2022, із визначенням застави у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 99240 ( дев'яносто дев'ять тисяч двісті сорок) гривень.

Визначити у разі внесення застави необхідність виконання підозрюваним ОСОБА_1, наступних обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 194 України, зокрема:

не відлучатися м. Одеси, Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин з ним кримінальних правопорушень, здати на зберігання до органу го розслідування свій паспорт для виїзду за кордон; повідомляти суд, прокурора або слідчого про зміну свого місця проживання та роботи.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доручити слідчому

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п'яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_8