УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня2022 року
м. Київ
справа № 361/6846/15-к
провадження № 51-5977 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 травня 2022 року,
встановив:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за п. 12 ч. 2 ст. 115, ст. 400 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Цим же вироком ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень.

ОСОБА_5 засуджено за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років. Цим же вироком визнано його невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень.
ОСОБА_6 засуджено за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років. Цим же вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень, а також визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
ОСОБА_7 засуджено за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Цим же вироком його визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. 3 ч. 2 ст. 115 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 змінений на тримання під вартою з обрахуванням строку відбування покарання з 24 вересня 2020 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року), обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , кожному, в строк відбування покарання зараховано попереднє ув`язнення з 26 березня 2015 року по 15 січня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , з кожного, на користь держави судові витрати 8 241, 53 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожному, моральну шкоду в розмірі по 500 000 грн., завданої внаслідок вчинення злочину.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2022 року апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , залишено без задоволення.
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та в їх інтересах захисника ОСОБА_11 , а також обвинуваченого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_12 задоволено частково.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2020 року змінено.
Виключено із мотивувальної частини вироку посилання суду як на докази винуватості ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 : протокол огляду автомобіля «БМВ-750», д.н.з. НОМЕР_1 , від 26 березня 2015 року; протокол огляду кімнати АДРЕСА_1 від 26 березня 2015 року; протокол проведення слідчого експерименту від 27 березня 2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ; протокол проведення слідчого експерименту від 27 березня 2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ; висновки судово-імунологічних експертиз №№ 183, 185 від 07 липня 2015 року; висновки молекулярно-генетичних експертиз: № 2-04/695 від 17 вересня 2015 року, №№ 2-04/327, 2-04/330 від 31 серпня 2015 року, №№ 2-04/328, 2-04/333, 2-04/321, 2-04/324, 2-04/317, 2-04/319 від 01 вересня 2015 року, № 2-04/323 від 07 вересня 2015 року; висновок судової комп`ютерно-технічної експертизи № 3-05/477 від 08 квітня 2015 року.
Виключено із обвинувачення визнаного судом доведеним нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 одного удару кулаком в обличчя потерпілого ОСОБА_13 в районі перехрестя автомобільної дороги «Північно-східний об`їзд м. Києва» та автомобільної дороги «Бориспіль-Баришівка».
В решті вирок суду залишено без зміни.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у строк відбування покарання, строк їх попереднього ув`язнення з 24 вересня 2020 року до 23 травня 2022 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24 вересня 2020 року до 17 лютого 2021 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішення суду апеляційної інстанції щодо нього.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_4 зазначає про незаконність рішення суду апеляційної інстанції, при цьому, окрім іншого, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених у вказаному рішенні суду фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дав суд, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
Таким чином, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений не зазначає, в чому незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК України і доводи на обґрунтування цього, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції в силу ст. 419 КПК України та які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 23 травня 2022 року та закрити кримінальне провадження, при цьому не наводить підстав для його закриття, передбачених ст. 284 КПК України.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3