Справа № 545/3587/22
Провадження № 1-кп/545/196/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду в м. Полтаві в режимі в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000004 від 25.01.2022 року, що надійшов з Харківської окружної прокуратури Харківської області стосовно обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством процесуальних обов`язків у якості особи, стосовно якої здійснюється кримінальне переслідування у якості обвинуваченого. Також обвинувачений будучи засуджений 08.02.2022 року вчиняв інкриміновані криміналі правопорушення після ухвалення вироку.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та прохав обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 вказав , що прокурором не доведено існування ризиків передбачених ст..177 КПК України а тому прохав змінити щодо ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що в рамках кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000004 від 25.01.2022 року ухвалою слідчого судді Полтавського районного суду Полтавської області від 13.07.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 29.08.2022 року із визначенням розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою і підставою застосування запобіжного заходу, згідно з п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 усвідомлюючи, що ним скоєно ряд злочинів, зокрема тяжких передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, не маючи стійких соціальних зв`язків, постійного та тимчасового джерела прибутку, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від слідства та суду на території України, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п.іч.1 ст.177 КПК України).
Зважаючи, що причетність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується в тому числі й показаннями свідків, які особисто йому відомі, і перебуваючи на волі останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім того, враховуючи обставини вчиненого злочинів, ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про його соціальну небезпеку, та унеможливлює перебування останнього в даний час у суспільстві, з огляду на що є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наведене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення неупередженого судового розгляду у розумні строки, з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура; більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, запобігти вищевказаним ризикам та не буде сприяти встановленню істини у кримінальному провадженні.
Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.
Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні зокрема тяжкого злочину (ч.3 ст. 185 КК України), не працює, не має постійних та законних джерел доходів, будучи засуджений 08.02.2022 року за вчинення умисного, корисливого злочину, вчиняв інкриміновані криміналі правопорушення після ухвалення вироку, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що прокурором відносно обвинуваченого ОСОБА_5 доведено існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду та продовження злочинної діяльності шляхом вчинення інших злочинів.
При цьому інших об`єктивних даних щодо спростування наданої характеристики особи обвинуваченого суду не представлено.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Враховуючи встановлені обставини і ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про неможливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких видів запобіжного заходу, що передбачені ч.1 ст.176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам, а тому строк тримання під вартою слід продовжити на 60 діб.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. При цьому необхідно в ухвалі зазначити, які обов`язки з передбачених ст.194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтування розміру застави та можливість її застосування.
Частиною сьомою ст.182 КПК України встановлено, що у випадках, передбачених частинами 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у таких межах - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Тому, беручи до уваги вище зазначене та з врахуванням суспільної небезпечності кримінальних правопорушень та їх кількості, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , також те, що обвинувачений є раніше судимий, запровадження на даний час воєнного стану на території України, суд вважає необхідним залишити визначену судом обвинуваченому заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн. (20х 2 481,00 грн.)
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 314-316 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Клопотання прокурора задовольнити.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 23 серпня 2022 року до 21 жовтня 2022 року включно.
Продовжити ОСОБА_5 , право на внесення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49 620,00 грн., яку можливо внести на депозитний рахунок отримувача № UA0015950, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу - запобіжний захід застава, № судового рішення та ПІБ особи, якою вноситься застава.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії даної ухвали.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 ,з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) носити електронний засіб контролю.
Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 ,з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_5 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Також роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі звільнення з-під варти в разі внесення застави, останній негайно повинен повідомити про це слідчого та прокурора і з`явитися до слідчого для встановлення електронного засобу контролю.
Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1