Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2132/22
Номер провадження: 1-кп/511/188/22
13.10.2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6
представника органу пробації ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванівка Одеської області, офіційно не працюючого, не одруженого, без утриманців, маючому н/середню освіту, місце офіційної реєстрації відсутній, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, за обвинувальний актом по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР №0000271 від 01 липня 2022 року,
ВСТАНОВИВ:
10.10.2022 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 15.10.2022 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час не відпали, просив задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, та вважав можливим обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання, оскільки обвинувачений є неповнолітнім, щиро кається та зникати нікуди не буде; має місце проживання та мати.

Законний представник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали думку захисника та просили відпустити його під цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку всіх учасників провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити. Висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до статей 3, 4 та 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш-м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід врахувати практику Європейського суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції).

Відповідно до положень ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті для яких вони встановлені.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що прокурором доведено обставини, що дають достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів проти власності, покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, він являється особою без громадянства, паспортом громадянина України не документувався, постійного місця проживання не має, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання, він не має постійного місця роботи чи навчання, може вдатися до спроб переховуватись в подальшому від суду, що у свою чергу, у сукупності з іншими обставинами, встановленими у кримінальному провадженні, свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, суд враховує дані, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , відношення до суспільно небезпечного діяння у вчиненні яких він обвинувачується, а також наявність інших даних, що свідчить про відсутність будь-яких даних які б могли свідчити про можливість обрання більш м`якого заходу, а, відповідно, про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Наявність у кримінальному провадженні потерпілих, свідків, ряду доказів у провадженні, що в повному обсязі викривають його злочинні дії, свідчать про наявність ризику, що за відсутності менш суворого запобіжного заходу, він матиме можливість самостійно або через інших осіб незаконно на цих осіб впливати, схиляючи до викривлення показів, тим самим перешкоджаючи суду у встановленні істини у кримінальному провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів. Вказані обставини вказують на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зазначені обставини є розумним обґрунтуванням ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати суду іншим чином, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що обрати відносно обвинуваченого інші більш-м`які запобіжні заходи не представляється можливим, так як необхідних умов їх обрання не має і вони на думку суду не забезпечать запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде ефективним запобіжним заходом і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

Доводи захисту щодо необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому суд вважає неспроможними оскільки він обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів хоч і в неповнолітньому віці, але жодного разу паспортном громадянина не документувався, не працює, не вчиться, у нього відсутнє постійне джерело доходу, постійного місця реєстрації немає, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не має.

Окрім того, частина третя статті 183 КПК України визначає, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити в повному обсязі.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 (шістдесят) днів до 11 грудня 2022 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2022 року) в сумі 49 620,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Роздільнянського району Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченому що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали направити до Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання, прокурору Роздільнянської окружної прокуратури, ОСОБА_4 - для відома.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала підлягає оскарженню згідно діючого законодавства до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1