Справа № 451/143/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/317/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеозв`язку апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 01 березня 2022 року про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_7 ,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9

встановила:

ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 01 березня 2022 року задоволено клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113 від 16.10.2021 року, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Звільнено від кримінальної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, учня 11 класу ЗОШІ І-ІІІ ступенів №2 м.Радехів, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків матері ОСОБА_10 до досягнення повноліття.
Ухвалу слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 19.10.2021 року про арешт майна скасовано.
Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Згідно ухвали, 8 лютого 2022 року до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000113 від 16.10.2021, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та автоматизованою системою документообігу суду визначено і передано такий судді ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 , о 19:54 годині достовірно знаючи про те, що посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 1.10.2021 року територіальним сервісним центром №8043 на його прізвище з власною фотокарткою, є підробленим, оскільки у передбаченому Законом порядку в Сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України для видачі посвідчення водія не звертався, та таке придбав через мережу «Інтернет» у невстановленої досудовим розслідуванням особи, представив його працівникам ВП №1 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області для підтвердження права керування транспортним засобом, тим самим використав завідомо підроблений документ.
Дії неповнолітнього ОСОБА_7 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
На ухвалу суду заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 01.03.2022 про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру змінити у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Другий абзац мотивувальної частини після слів «неповнолітній ОСОБА_7 » доповнити цифрами з розділовими знаками «15.10.2021». В абзаці мотивувальної частини «Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використав завідомо підроблений документ» слова «суспільно небезпечне діяння, передбачене» замінити словами «кримінальний проступок, передбачений». В абзаці мотивувальної частини «Причетність неповнолітнього ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими у суді доказами, а саме:» слова «суспільно небезпечного діяння» замінити словами «кримінального проступку». Виключити з мотивувальної частини абзац «Відповідно до частини 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме», а також цифри «501» в останньому абзаці мотивувальної частини. У решті ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру, складене на підставі ст. 497 КПК України, був зобов`язаний встановити наявність передбачених частиною 1 зазначеної статті обставин, тобто факт учинення неповнолітнім кримінального правопорушення (у даному випадку - кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України), а не суспільно небезпечного діяння.
При цьому суд зобов`язаний керуватись положеннями ст. 497 КПК України, а не ст. 501 КПК України, якою передбачено порядок ухвалення судом рішення про застосування примусових заходів виховного характеру до осіб, які не досягли віку кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим покликання на ст. 501 КПК України в ухвалі Радехівського районного суду Львівської області від 01.03.2022 є безпідставним.

Таким чином, суд першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення безпідставно керувався ст. 501 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, судом усупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України в мотивувальній частині ухвали не зазначено встановлених обставин кримінального правопорушення, а саме дати його вчинення.

Судом першої інстанції в ухвалі від 01.03.2021 вказано годину вчинення проступку, натомість дати його вчинення не вказано, попри те, що ця дата вказана у клопотання прокурора, а також її встановлено судом при дослідженні наданих прокурором доказів.

У зв`язку з наведеним, враховуючи відсутність передбачених ч. 3 ст. 420 КПК України обставин, які дають підстави для скасування судом апеляційної інстанції ухвали та постановлення своєї ухвали, ухвала Радехівського районного суду Львівської області від 01.03.2022 про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, на думку апелянта, підлягає зміні через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив змінити ухвалу суду, захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України в мотивувальні ухвали суд повинен зазначити встановлені обставини, а також мотиви, з яких він виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч. 1 ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.497 КПК України, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000113 від 16.10.2021 було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15.10.2021 умисно використав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

В зв`язку з тим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час вчинення зазначеного діяння відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, йому 08.02.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурором складено клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру і направлено таке до суду, враховуючи положення, передбачені ч.1 ст. 497 КПК України.

Водночас, у мотивувальній частині ухвали від 01.03.2022 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру зазначено наступне: «Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України. Причетність неповнолітнього ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими у суді доказами...».

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру, складене на підставі ст. 497 КПК України, був зобов`язаний встановити наявність передбачених частиною 1 зазначеної статті обставин, тобто факт вчинення неповнолітнім кримінального правопорушення (у даному випадку - кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України), а не суспільно небезпечного діяння.
Крім цього, суд зобов`язаний керуватись положеннями ст. 497 КПК України, а не ст. 501 КПК України, якою передбачено порядок ухвалення судом рішення про застосування примусових заходів виховного характеру до осіб, які не досягли віку кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим покликання на ст. 501 КПК України в ухвалі Радехівського районного суду Львівської області від 01.03.2022 є безпідставним.

Відповідно до клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру від 08.02.2022, він 15 жовтня 2021 року о 19:54 год., достовірно знаючи про те, що посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , видане 1.10.2021 територіальним сервісним центром № 8043 на його прізвище з власною фотокарткою, є підробленим, оскільки у передбаченому Законом порядку в Сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України для видачі посвідчення водія не звертався, та таке придбав через мережу «Інтернет» у невстановленої досудовим розслідуванням особи, представив його працівникам ВП №1 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області для підтвердження права керування транспортним засобом.

Проте, судом першої інстанції в ухвалі вказано годину вчинення проступку, натомість дати його вчинення не вказано, попри те, що ця дата вказана у клопотанні прокурора, а також її встановлено судом при дослідженні наданих прокурором доказів

Дата вчинення кримінального правопорушення є істотною обставиною, яка має значення для вирішення питання в даному випадку про застосування примусових заходів виховного характеру, у зв`язку з чим недотримання вимог п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України щодо відображення обставин кримінального правопорушення є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 слід задовольнити, а ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 01 березня 2022 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру змінити. В мотивувальній частині ухвали вказівку про вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння змінити та вважати, що ОСОБА_7 15.10.2021 р. о 19:54 год. вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст. 358 КК України. Виключити з мотивувальної частини ухвали покликання на ст. 501 КПК України. В решті ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 01 березня 2022 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру змінити.
В мотивувальній частині ухвали вказівку про вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння змінити та вважати, що ОСОБА_7 15.10.2021 р. о 19:54 год. вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст. 358 КК України.
Виключити з мотивувальної частини ухвали покликання на ст. 501 КПК України.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4