Справа № 404/1547/22
Номер провадження 1-кс/404/794/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника і володільця майна адвоката ОСОБА_4 , власника ОСОБА_5 , заявленого володільця ОСОБА_6 , розглянувши в залі судового засідання Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0000765, за ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «KIA K5», з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; номер кузова: НОМЕР_2 , чорного кольору, власником якого є ОСОБА_5 та володільцем - ОСОБА_6 , який було вилучено 26.03.2022 року протоколом огляду місця події за адресою: вул. Вокзальна, 58 в м. Кропивницькому.

В обґрунтування клопотання зазначає, що існує потреба у накладенні арешту на авто, з метою збереження речових доказів та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у даному кримінальному провадженні із забороною володіння, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Представник власника і володільця майна - адвокат ОСОБА_4 , заперечив проти заявлених вимог сторони обвинувачення. Просить повернути автомобіль власнику та надати право користуватись транспортним засобом.

Власник майна ОСОБА_5 просить поверти їй автомобіль, оскільки існує постійна потреба в його користуванні для роботи.

Володілець ОСОБА_6 підтримав доводи свого представника.

Прокурор викликався, не з`явився.

СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області проводить досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження 0000765 за ч. 1 ст. 289 КК України.

За версією представників сторони обвинувачення збереження речових доказів необхідно для ретельного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення.

27.03.2022 року за заявою ОСОБА_9 внесені відомості до ЄРДР про те, що 26 березня 2022 року невідома особа незаконно заволоділа його транспортним засобом ЗАЗ 110308-45, за номером НОМЕР_3 , який знаходився по вул. Кропивницького, 8 в м. Кропивницькому (а.к.4).

Відповідно до протоколу перегляду відеозапису від 28.03.2022 року вбачається, як автомобіль «KIA K5», з державним номерним знаком НОМЕР_1 буксирує автомобіль ЗАЗ «Славута» НОМЕР_3 (а.к.17-19).

За результатами проведених першочергових слідчих дій, автомобіль «KIA K5», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , як знаряддя вчинення злочину, був вилучений та поміщений на штраф-майданчик.

Постановою слідчого від 28.03.2022 року визнаний речовим доказом у кримінальному провадження за фактом угону автомобіля ЗАЗ «Славута» НОМЕР_3 (а.к.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що заявлене до арешту майно є предметом можливого злочинного посягання та ймовірно набуто протиправним шляхом, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного відчуження, тобто перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Дослідити кваліфікуючі ознаки в цьому кримінальному проваджені та провести експертизи можливо за умов збереження речей заявлених до арешту. Арешт майна ОСОБА_5 , з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власника майна, шляхом накладення арешту.

При вирішенні вимог поданого клопотання, слідчий довів існування виправданої потреби в тимчасовому втручанні в права та інтереси власника майна, шляхом накладення арешту із забороною відчуження. Негативних наслідків від вжиття такого виду заходу забезпечення не встановлено.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. (ч. 5 ст. 132 КПК України).

В тексті поданого клопотання відсутні посилання на існування потреб для заборони або обмеження користування майном. Слідчий не подав доказів на підтвердження заборони або обмеження користування, арештованим майном. Не дотримався і прокурор вимог передбачених ст. ст. 22, 26 КПК України, коли останній не з`явився для участі в судовому засіданні для відстоювання заявлених ним вимог.

Додержуючись засади диспозитивності, клопотання вирішено на підставі поданих доказів, так: стосовно ОСОБА_5 триває чинна державна реєстрація на авто. Вона відкрито придбала і продовжує правомірно використовувати автомобіль. Не вчиняє спроб для приховування, знищення, спотворення заявленого до арешту майна. За таких умов. достатньо застосувати співмірний вид арешту, із забороною розпорядження майном, залишивши за власником авто право на користування.

Керуючись ст. 170, 171, КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0000765, за ч.1 ст.289 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити розпоряджатись і відчужувати транспортний засіб «KIA K5», з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; номер кузова: НОМЕР_2 , чорного кольору, власником якого є ОСОБА_5 та володільцем - ОСОБА_6 .

Відмовити у задоволенні клопотання в частині заявленої вимоги про заборону володіти і користуватись арештованим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 з вчиненням ним дій по реєстрації арештованого майна.(ст. 175 КПК України)

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1