Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

13 червня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0005145 за апеляційною захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2022 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя хутора Озірці с.Поліське Березнівського району Рівненської області, громадянина Російської Федерації, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за п.6 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України (далі - КК) на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за ч.4 ст.187 КК - на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 27.07.2016 та зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 27.07.2016 по 21.03.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом продовжено ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20.05.2022.
Вироком вирішено цивільні позови потерпілих, питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Цим вироком, ОСОБА_6 визнаний винним а засуджений за те, що він 23.07.2016 близько 21 год. 30 хв., маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном та прагнучи незаконно обернути це майно на свою користь, забезпечив себе знаряддям злочину, взявши із собою кухонну сокиру-молоток та шляхом вільного доступу, незаконно проник до робочого місця потерпілого ОСОБА_10 , тобто квартири АДРЕСА_1 , де перебував останній.
Так виконуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 умисно вчинив напад на ОСОБА_10 , наніс не менше 13 ударів обухом сокири-молотка по голові та тілу і не менше 4 ударів браншою ножиць по шиї, в результаті чого завдав ОСОБА_10 тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості у вигляді: саден по зовнішній поверхні лівого плечового суглоба; на правій боковій поверхні шиї у нижній третині; на правій боковій поверхні шиї; на тильній поверхні лівої кисті; по передній поверхні лівого колінного суглобу, а також синців по задній поверхні середньої третини лівого передпліччя, у нижній третині цього передпліччя на тій же поверхні; інші більш насичені червоні внутрішньошкірні крововиливи, що розташовані хаотично, розмірами від крупноточкових до 0,3 x 0,2 см, по задній поверхні нижньої третини лівого плеча, по задній поверхні лівого ліктя (3) та на внутрішній поверхні правого плеча, що відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- черепно-мозкової травми, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння;
- рани на лівій передньо-боковій поверхні шиї у її середній третині; рани на правій боковій поверхні шиї; рани на правій боковій поверхні шиї, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 шляхом вільного доступу до шафи, яка знаходилась у ванній кімнаті, відкрито викрав з неї 49365 гривень, чим завдав матеріальної шкоди.
Таким чином, ОСОБА_6 , з метою відкритого викрадення чужого майна, незаконно проник до робочого місця ОСОБА_10 , якому завдавши тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та незаконно заволодівши грошима останнього, пішов з місця вчинення злочину, а ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Водночас ОСОБА_6 , 23.07.2016 близько 21 год. 30 хв., маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині та з корисливих мотивів, забезпечив себе знаряддям злочину, взявши із собою кухонну сокиру-молоток та шляхом вільного доступу, незаконно проник до робочого місця ОСОБА_10 - квартири АДРЕСА_1 , де знаходився останній.
Виконуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 умисно, наніс не менше 13 ударів обухом сокири-молотка по голові та тілу і не менше 4 ударів браншою ножиць по шиї, в результаті чого завдав ОСОБА_10 тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості у вигляді: саден по зовнішній поверхні лівого плечового суглоба; на правій боковій поверхні шиї у нижній третині; на правій боковій поверхні шиї; на тильній поверхні лівої кисті; по передній поверхні лівого колінного суглобу, а також синців по задній поверхні середньої третини лівого передпліччя, у нижній третині цього передпліччя на тій же поверхні; інші більш насичені червоні внутрішньошкірні крововиливи, що розташовані хаотично, розмірами від крупноточкових до 0,3 x 0,2 см, по задній поверхні нижньої третини лівого плеча, по задній поверхні лівого ліктя (3) та на внутрішній поверхні правого плеча, що відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- черепно-мозкової травми, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння;
- рани на лівій передньо-боковій поверхні шиї у її середній третині; рани на правій боковій поверхні шиї; рани на правій боковій поверхні шиї, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_6 , а саме завдання ним тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 у вигляді численних забійних ран голови та колото-різаних поранень шиї з частковим ушкодженням лівої яремної вени, що призвело до вираженої зовнішньої кровотечі та масивної крововтрати, наступила смерть останнього.
Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу до шафи, яка знаходилась у ванній кімнаті, відкрито викрав з неї 49365 гривень, чим завдав матеріальної шкоди.
Таким чином, ОСОБА_6 , з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині та з корисливих мотивів, проник до робочого місця ОСОБА_10 , якому завдавши тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та незаконно заволодівши грошима останнього, пішов з місця вчинення злочину, а ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вказаний вирок змінити, змінивши кваліфікацію дій ОСОБА_6 на ч.1 ст.115 КК, та виключити із кваліфікації обвинувачення за ч.4 ст.187 цього Кодексу. Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.115 КК - 13 років позбавлення волі та зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.07.2016 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На обґрунтування цих вимог зазначив, що місцевим судом неправильно оцінено докази у справі. Вказав, що кваліфікація діяння особи за п.6 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.187 КК України можлива лише у разі доведеності, що умисел спочатку був направлений на вчинення розбою, під час якого вчиняється умисне вбивство. Як пояснив обвинувачений, мотивом заподіяння смерті потерпілому був конфлікт щодо відмови у наданні медичної допомоги, оскільки після проведених йому ОСОБА_10 процедур у нього почались сильні головні болі.
На думку захисника, факт наявного конфлікту між потерпілим та обвинуваченим підтверджується даними висновків судово-медичної експертизи ОСОБА_6 від 15.08.2016, згідно яких у нього виявлено ушкодження у вигляді садна під лівим оком, та судової молекулярно-генетичної експертизи зрізів нігтів з рук ОСОБА_10 . Також апелянт зазначив, що судом залишено поза увагою об`єкти одягу, добровільно видані ОСОБА_6 , не є тотожними із тими, у що він був одягнутий під час вчинення цього злочину.
Крім того, адвокат вказав, що відсутність у його підзахисного умислу на вчинення розбою та корисливого мотиву при заподіянні смерті підтверджується тим, що на місці вбивства залишилась значна сума коштів, а виявлені в обвинуваченого кошти у сумі 3000 грн. не становить великого розміру і не підтверджує мотив. Захисник покликався і на протокол проведеного з участю ОСОБА_6 слідчого експерименту, під час якого обвинувачений зазначив, що тільки після вбивства, коли він злякався, та почав хаотично шукати ключі від кабінету, щоб закритись в середині, та виявивши кошти, безцільно схопив їх та вийшов з приміщення.
Адвокат вважає, що неправильна кваліфікація дій його підзахисного призвела до того, що судом було враховано як пом`якшуючу покарання обставину лише часткового визнання вини, хоча ОСОБА_6 з початку досудового розслідування визнавав факт вбивства ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про залишення даного вироку без змін, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 вчинив напад на ОСОБА_10 та його вбивство з корисливих мотивів і з метою заволодіння майном потерпілого. Вбивши ОСОБА_10 й забравши гроші з шафи у ванній кімнаті, ОСОБА_11 розпорядився ними за власним розсудом.

Згідно диспозиції ст.187 КК, розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи , яка зазнала нападу (потерпілого), або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Разом з цим, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинюється з корисливих мотивів визначено диспозицією п.6 ч.2 ст.115 КК. При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містить п.10 Постанови Пленуму 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» за п.6 ч.2 ст.115 КК як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб (заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

Окрім того, роз`яснено, що у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 КК і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном - ч.4 ст.187 КК.

Аналогічна правова позиція міститься і в Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 742/519/17. Зокрема, касаційний суд вказав на те, що кваліфікація діяння особи за п.6 ч.2 ст.115 КК та ч.4 ст.187 КК (як ідеальна сукупність злочинів) можлива лише у разі, коли доведено, що умисел спочатку був направлений на вчинення розбою, під час якого вчиняється умисне вбивство.

При цьому, слід зауважити, що ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше злочинів, відповідальність за які передбачено різними статтями КК. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення злочину: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно, а також г) наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК.

Колегія суддів, перевіривши вказане кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, приходить висновку, що умисел обвинуваченого ОСОБА_6 спочатку був направлений саме на вчинення розбою, а в подальшому, в ході вчинення цього злочину, ним було скоєне умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 з корисливого мотиву.

Зокрема, згідно показань ряду свідків, які 23.07.2016 проходили лікування у потерпілого ОСОБА_10 , що індивідуально кожним із них у ванній кімнаті була сплачена сума коштів готівкою, вказана лікарем, у межах 2000-3000 грн., про що вони розписувались у відповідному журналі.

Також свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 зазначали, що 23.07.2016 бачили ОСОБА_6 , який сидів на лавці біля будинку, де здійснював свою діяльність ОСОБА_10 . Показання свідків, в цій частині, підтверджені даними протоколів пред`явлення ОСОБА_6 для впізнання за фотокартками.

Отже, як правильно встановив місцевий суд, показаннями свідків - пацієнтів, які проходили лікування 23.07.2016 у ОСОБА_10 , підтверджується і наявність станом на вечір дня цієї події коштів у сумі 49365 грн. Також показаннями вище зазначених свідків підтверджується та обставина, що ОСОБА_6 протягом дня 23.07.2016 приблизно з 09 год. 30 хв. і до самого вечора перебував біля будинку, де знаходився кабінет ОСОБА_10 , та спостерігав за кількістю прийнятих ним пацієнтів. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 раніше сам проходив у нього лікування від алкогольної залежності та орієнтувався у вартості однієї процедури, тому йому була відома приблизна сума коштів, яка мала знаходитись у кабінеті потерпілого під кінець дня.

Враховано місцевим судом і показання свідка ОСОБА_23 про наявність в обвинуваченого ОСОБА_6 великої суми грошей після цієї події, значну частину яких обвинувачений передав йому. Раніше ОСОБА_6 мав тільки борги, оскільки програвав на автоматах.

Окрім того, враховуючи обране та заздалегідь підготовлене ОСОБА_6 знаряддя вчинення злочину кухонна сокира-молоток, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що обвинувачений бажав за допомогою цього знаряддя подолати опір потерпілого задля незаконного заволодіння його коштами.

Також про наявність корисливого мотиву у ОСОБА_6 свідчить і місце вчинення злочину ванна кімната, де потерпілий зберігав гроші, отримані за проведені процедури.

Разом з тим, зважаючи на те, що потерпілий чинив опір, що стверджується наявністю у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з рук ОСОБА_10 генетичних ознак зразків крові ОСОБА_6 та наявністю в останнього тілесного ушкодження у вигляді садна під лівим оком, яке виникло від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею і могло утворитись 23.07.2016, в обвинуваченого виник умисел саме на вбивство потерпілого.

Окрім того, враховано й ту обставину, що кількість ударів і сила їх нанесення потерпілому призвело до поломки молотка-сокири, однак обвинувачений своїх дій не припинив, а продовжив наносити ОСОБА_10 тілесні ушкодження частиною ножиць, які були на місці події.

За даними висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 №404 від 29.11.2016, смерть потерпілого ОСОБА_10 настала внаслідок чисельних забійних ран голови та колото-різаних поранень шиї з частковим ушкодженням лівої яремної вени, що призвело до вираженої зовнішньої кровотечі та масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.

Отже висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_10 , вчиненого з корисливих мотивів, а також у нападі з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 (розбій), поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, і кваліфікацію дій обвинуваченого, відповідно, за п.6 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.187 КК, колегія суддів вважає правильним та таким, що ґрунтується на обставинах кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.

Також колегія суддів вважає, що місцевим судом дотримано вимог статей 50 і 65 КК, згідно з якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Зокрема, призначені обвинуваченому вид та міра покарання повністю відповідають як тяжкості вчинених ним злочинів, так і даним про особу винного, оскільки місцевим судом було враховано усю сукупність встановлених при судовому розгляді обставин, у тому числі відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зважаючи на вказане, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання.

Апеляційний суд визнає правильним висновок місцевого суду щодо зарахування обвинуваченому у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015). Водночас, ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначає, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Тобто законодавець визначив, що попереднє ув`язнення, як правило, розпочинається з моменту затримання особи або рішення суду про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а завершується таким юридичним фактом, як вступ вироку в законну силу.

Зважаючи на вказане, обвинуваченому ОСОБА_6 слід зарахувати період попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 27 липня 2016 року і по день набрання вироком законної сили, тобто 13 червня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних вимог захисника не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 21 березня 2022 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015) ОСОБА_6 у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 27 липня 2016 року по день набрання вироком законної сили 13 червня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3