Справа № 172/94/22
Провадження № 1-кп/172/3/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в
сел. Васильківка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000015 від 16.03.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Дніпропетровськ, має середню освіту, не працює, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 06.05.2015 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 09.07.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання 3 місяці за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року та визначено остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 08.12.2015 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання 2 роки 5 місяців за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2015 року та визначено остаточне покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 10.05.2019 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В

15.03.2021 року близько 20:00 год. раніше судимий ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном з території садиби ОСОБА_5 , яка проживає в будинку АДРЕСА_1 , яку він добре знає і на території садиби якої неодноразово раніше був.
ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний намір, достовірно усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, того ж дня близько 20:15 год. через хвіртку зі сторони вулиці проник до території садиби за вказаною вище адресою та підійшов до одного з господарських приміщень, що розташовані на території садиби. При цьому ОСОБА_4 , переконавшись що за ним ніхто не спостерігає, за допомогою сили, штовхнув вхідні двері. В результаті цього одну зі скоб дверей, на яких вони трималися, було вирвано і таким чином він проник до приміщення сараю. Знаходячись в приміщенні сараю ОСОБА_4 побачив два велосипеда, які належать ОСОБА_5 , і при цьому продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, умисно повторно викрав взяв в руки та почергово викотив з сараю один за одним два велосипеди марки «Україна» з жіночою рамою вартістю 2218,50 грн. та марки «Салют» з чоловічою рамою вартістю 1493,50 грн.
Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 3712,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, у скоєному розкаявся, пояснив, що дійсно вчинив крадіжку майна, належного ОСОБА_5 за обставин, викладених в обвинувальному акті та не виявив бажання давати показання у суді.
Сторони у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим.
Судом роз`яснені сторонам наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення їх можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння цих обставин та добровільність їх позиції.
З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності та відбував покарання у вигляді позбавлення волі реально, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, на утриманні нікого не має, не одружений, офіційно не працевлаштований.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин справи, думки прокурора, потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, характеристики особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити покарання в межах санкції статті КК України за якою ОСОБА_4 визнаний винним, у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
На досудовому розслідуванні проведено судово-товарознавчу експертизу, витрати за яку підлягають стягненню з обвинуваченого. Питання про долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України. Цивільний позов у справі не заявлено. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, помістивши його під варту із зали судового засідання.
Стягнути із ОСОБА_4 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 300 (триста) гривень 00 копійок.
Речові докази:
- два велосипеди марки «Україна» та марки «Салют» передати потерпілій за належністю.
Вирок може бути оскаржений до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1