Справа №583/1078/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1052/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження № №0000721 від 26.10.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за п.п.9, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заявив клопотання, в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовував тим, що строк тримання під вартою закінчується 25.06.2022 року, а підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається, оскільки ризики, які судом враховано під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та залишились актуальними і на даний час.

Разом з тим, захисник ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про заміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

20 червня 2022 року ухвалою судді Ковпаківського районного суду м.Суми в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 відмовлено. Клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , задоволено та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до шести десяти днів, до 24 год. 18 серпня 2022 року.

Не погодившись з ухвалою судді, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2022 року скасувати та змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Вказував, що у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України прокурором не доведений.

Зазначав, що в даній справі «розумність» строку тримання під вартою вже давно порушена, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину за цей час не встановлено, а можливості їх отримати вичерпані.

Вказував, що до клопотання прокурора не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував необхідність тримання особи під вартою.

Зазначав, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, особа має постійне місце мешкання, клопотання про продовження строку тримання під вартою подане з істотним порушенням норм КПК та вважав, що утримання під вартою незаконне та необґрунтоване, а також жоден ризик, передбачений ст..177 КПК України не доведений.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, думку прокурора, яка проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечила, та просила ухвалу суд першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК Укрїни, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000721 відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.9, 13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.115 КК України КК України.

20 червня 2022 року ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми відносно ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до шестидесяти днів, до 24 год. 18 серпня 2022 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та продовжуючи строк тримання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з того, що наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не перестала існувати, запобіжні заходи не пов`язані з триманням обвинуваченого під вартою не забезпечать належної процесуальної поведінки останнього, тому підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою відсутні.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, вина не доведена, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, особа має постійне місце мешкання, клопотання про продовження строку тримання під вартою подане з істотним порушенням норм КПК та вважав, що утримання під вартою незаконне та необґрунтоване, а також жоден ризик, передбачений ст..177 КПК України не доведений, то колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам і може вирішувати питання тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами апелянта відносно того, що у клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 жодний ризик, передбачений ст..177 КПК України прокурором не доведений, оскільки такі доводи спростовуються змістом клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з якого вбачається, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України були належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Тому, враховуючи обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.9, п.13 ч.2 ст.115 КК України, колегія суддів зазначає, що за таких обставин тримання під вартою особи є виправданим.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, яким доведена неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу та доцільність продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 20 червня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4