В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003616 від 23.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого не офіційно, з середньою освітою, не одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києві від 15.03.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України і виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
22.10.2021 року у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін, без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберіганні для подальшого власного вживання без мети збуту наркотичного засобу, 20.10.2021 року ОСОБА_3 через мережу «Інтернет» незаконно придбав наркотичний засіб.
Потім ОСОБА_3 отримав повідомлення від невстановленої досудовим слідством особи, в якому було вказано адресу, за якою він може забрати незаконно придбаний наркотичний засіб, а саме: м. Київ, вул Русанівська Набережна, 24, на земельній ділянці біля кущів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 того ж дня пішов до обумовленого місця, координати якого він отримав від невстановленої досудовим слідством особи, де на території земельної ділянки, біля кущів, забрав, тим самим незаконно придбав без мети збуту, наркотичний засіб, який міститься у чотирьох пачках-блістерах з 25 таблетками наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін.
У подальшому, ОСОБА_3 сховав вказаний наркотичний засіб до правого карману верхнього одягу, тим самим почав незаконно зберігати його при собі для власного вживання без мети збуту. Після чого, ОСОБА_3 направився у напрямоку зупинки громадського транспорту за адресою: м. Київ вул. Русанівська Набережна, 24.
У цей же день, а саме 22.10.2021 року приблизно о 13:00, за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 24, працівниками поліції був зупинений ОСОБА_3 , який повідомив, що незаконно зберігає при собі наркотичний засіб, який незаконне придбав без мети збуту. У подальшому, 22.10.2021 року в період часу з 13:50 до 13:53, під час проведення огляду місця події, ОСОБА_3 у присутності двох понятих добровільно дістав та надав працівникам поліції з правого карману свого верхнього одягу чотири пачки-блістери по 25 таблеток білого кольору круглої форми, а саме наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-21/54366-НЗПРАП від 29.11.2021 року у наданих на дослідження таблетках білого кольору круглої форми виявлене наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін; маса бупренорфіну в перерахунку на всі таблетки становить 0,200 г.
Бупренорфін згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 1 Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», є наркотичним засобом, обіг яких заборонено.
Згідно з наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфіну у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,012 грама, а у великих розмірах від 1,2 грама до 12 грамів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду про те, що дійсно 22.10.2021 року, приблизно в обід, він через мережу «Інтернет» незаконно придбав за адресою: м. Київ, вул Русанівська Набережна, 24 (на земельній ділянці біля кущів), та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, після чого трішки пізніше у той же день працівниками поліції в місті Києві у нього було виявлено та вилучено вказаний наркотичний засіб. Обвинувачений у судовому засіданні також вказав, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Крім того, зазначав, що на час розгляду кримінального провадження він проходить курс замісної підтримувальної терапії від наркотичної залежності, про що надав відповідні документи, оскільки бажає вилікуватися від наркотичної залежності і стати відповідальним членом суспільства. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, повністю підтверджується його показаннями, визнанням вини та щирим каяттям.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Крім того, винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений: на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, працює не офіційно різноробом на будівництві, допомагає утримувати двох неповнолітніх дітей; думку державного обвинувача, який просив застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, проходить лікування від наркотичної залежності), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК - нетяжкий злочин; особливості й обставини вчинення злочину; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кожного з кримінальних правопорушень, у т.ч. їх час, місце, спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений у судовому засіданні висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки, проходить лікування від наркотичної залежності.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, лікується), наявності пом`якшуючої обставини, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах, при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києві від 15.03.2021 року, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, підлягає самостійному виконанню відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376, КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, який передано на зберігання в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 017609 від 09.12.2021 року), а саме: наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, масою 0,200 г знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за № СЕ-19/111-21/54366-НЗПРАП від 29.11.2021 року у сумі 1372 грн 96 коп.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києві від 15.03.2021 року виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1