Справа № 598/1596/22
провадження № 1-кп/598/189/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2022 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Збаражі матеріали кримінального провадження №598/1596/22 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шимківці Збаразького району Тернопільської області, гр.України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 не депутата, раніше не судимого,

за ст.336 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи вйськовозобов`язаним, перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, воєнного стану, а також проведення на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року, на території України мобілізації до Збройних Сил України, усвідомлений про свій обов`язок, згідно ст.65 Конституції України, добровільно не з`явився в регіональний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Надалі, 22 серпня 2022 року обвинувачений ОСОБА_4 , будучи відповідно до довідки військово-лікарської комісії за №135/4 від 18 серпня 2022 року здоровим та придатним до проходження військової служби, отримав під особистий підпис персональну повістку, яка зобов`язувала його з`явитися 24.08.2022 року о 16:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України. Отримавши вказану повістку, у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_4 , з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, незважаючи на свою обізнаність в обов`язку та маючи можливість прибути 24.08.2022 року о 16:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України, без поважних на те причин, не маючи, передбачених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи належним чином повідомленим про наслідки відмови від виконання свого військового обов`язку та неявки за викликом, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 69/2022 від24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», умисно не прибув у визначену повісткою дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у військову частину НОМЕР_1 (184 навчальний центр) для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України за призовом під час мобілізації на особливий період.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

27 вересня 2022 року, між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , та його захисником ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.336 КК України. При цьому обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. Також, сторони узгодили покарання, що необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
При цьому обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник погоджуються з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода про визнання винуватості може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.2 та ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, шкода завдана державі, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_4 ..

Умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 вересня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню за №598/1596/22.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: оригінали довідки військово-лікарської комісії на 2 аркушах, картки обстеження та медичного огляду на 1 аркуші, що містяться у сейф-пакеті WAR1304251 та знаходяться при матеріалах кримінального провадження повернути ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_6