Провадження № 1-кс/761/7978/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_3., за участю прокурора ОСОБА_4., захисника ОСОБА_5., підозрюваної ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_6., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Середина-Буда, Сумської області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, має на утримані малолітню дитину, є приватним нотаріусом, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 32 ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 365-2 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000082 від 12.02.2016, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3, надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 .

У клопотанні зазначено, що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження за №0000082 від 12.02.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 32 ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 365-2 КК України.

За обставин, викладених у клопотанні 21 липня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 32 ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 365-2 КК України щодо обставин заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому організованою групою осіб, в особливо великих розмірах, шляхом використання завідомо підроблених документів, у складанні та видачі особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із наданням публічних послуг, завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення та надає певні права. Прокурор вказує, на обґрунтованість підозри, зібраними у кримінальному провадженні доказами, перелік яких наводить у своєму клопотанні та які долучені до клопотання.

Прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_1 може:

-переховуватись від органів досудового розслідування чи суду;

-незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень,

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.

Таким чином, на думку прокурора до ОСОБА_1 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу на рівні 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб із покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначити заставу, яка дорівнює сумі завданих злочином збитків. В обґрунтування необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навів ті обставини, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того повідомив, що підозра підтверджується зібраними у справі матеріалами. Зауважив, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні, в тому числі і особливо тяжкого злочину.

Захисник заперечувала щодо задоволення зазначеного клопотання, як необґрунтованого. Зазначила про відсутності доказів, заявлених стороною обвинувачення щодо можливої неправомірної поведінки підозрюваної, вказала на необґрунтованість підозри, неправильну кваліфікацію кримінальних правопорушень, відсутність потерпілих.

Підозрювана підтримала думку захисника, просила відмовити в задоволенні клопотання та зазначила, що має родину, малолітню дитину, постійне місце роботи, не ухиляється від слідства, а також за першою вимогою прибуває до органів досудового розслідування.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали, вважає за доцільне вказати на таке.

В судовому засіданні судом встановлено, що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження за №0000082 від 12.02.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 32 ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 365-2 КК України.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Слідча суддя досліджує такі обставини:

1.Чи може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_2 (ч. 1 ст. 183 КПК України) та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст.177 КПК України).

2.Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3.Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4.Обставини згідно ст.178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5.Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до конкретно визначених категорій осіб (ч. 5 ст. 183 КПК України).

Слідча суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін лише на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу відповідно до формальних вимог статті 183 КПК України. Для цього, зокрема, необхідно встановити факт вручення підозри та, відповідно, встановлення чи спростування факту набуття ним процесуального статусу підозрюваного.

Особа набуває статусу підозрюваного у випадку 1) повідомлення їй про підозру або 2) якщо особа була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) якщо щодо неї складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Сторона обвинувачення зазначає, що 21 липня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру.

З урахуванням наданого слідчій судді тексту повідомлення про підозру, слідча суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було складено з дотриманням вимог, визначених статтею 277 КПК України.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 належно повідомлено про підозру, а тому вона має статус підозрюваного у цьому провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 209, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 32 ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 365-2 КК України. Оскільки санкція найбільш тяжкої статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, відповідно, до неї може бути застосовано або обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідча суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчу суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Звертаючись до матеріалів клопотання, слідча суддя зазначає, що ОСОБА_1 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, детальний перелік яких знаходиться у клопотанні.

Слідча суддя зазначає, що інформація з доказів може вказувати на те, що ОСОБА_1 була причетна до обставин заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому організованою групою осіб, в особливо великих розмірах, шляхом використання завідомо підроблених документів, у складанні та видачі особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із наданням публічних послуг, завідомо підробленого офіційного документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення та надає певні права. На цьому етапі не оцінюється конкретна кваліфікація злочину, але з урахуванням доказів, зазначених вище, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 могла вчинити зазначений злочин, що спростовує позицію захисту про необґрунтованість підозри.

Слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 178 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про такі ризики: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.

За кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_1 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, ця обставина сама по собі вже може бути причиною для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Враховуючи викладене вище, слідча суддя приходить до висновку, що існує ризик переховування ОСОБА_1 від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідча суддя аналізує доводи прокурора стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Зі змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_1 може чинити тиск на свідків чи потерпілих, та таким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідча суддя вважає, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати запобіжний захід.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Фактично, слідча суддя повинна встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідча суддя повинна всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оскільки слідчою суддею встановлено ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків, наявність цих ризиків підтверджена достатніми доказами, слідча суддя вважає, що стосовно ОСОБА_1 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення досудового розслідування, який дозволить забезпечити виконання нею своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

В той же час, слідчим суддею враховується дані щодо особи ОСОБА_1 , яка перебуває в офіційному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, має офіційне місце роботи, місце проживання, суд також враховує надані стороною захисту дані, щодо мобілізації чоловіка підозрюваної до ЗСУ, те, що підозрювана у іншому кримінальному провадженні належним чином виконує покладені на неї обов`язки.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Щодо доводів сторони захисту: щодо суті підозри, тобто вчинення кримінального правопорушення будуть перевірятися в судовому засіданні складом суду під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка, з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні.

При розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не довів обставин передбачених, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, що застосування до ОСОБА_1 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором у судовому засіданні не було надано суду відповідних, беззаперечних доказів відповідної аргументації щодо необхідність взяття під варту підозрюваної.

Враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваної, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вказане, а також те, що прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, за встановленим у судовому засіданні місці проживання та покладенням додаткових обов`язків, передбачених ст. 94 КПК України, який на думку слідчого судді, із урахуванням викладеного вище в достатній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_1 з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/роботи;

-утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати уповноваженому органу на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають йому право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_1 .

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної ОСОБА_1 визначити в межах строку досудового розслідування, терміном до 21 вересня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_3