Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/486/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2022 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
прокурора - ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001995 від 02.12.2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Келечин Міжгірського району Закарпатської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, працює двірником в КП «ЖЕО №2», в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

01.12.2020 року близько 16 год. 15 хв., у темну пору доби, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Гожулівська, яка на той час освітлювалася за допомогою міського електроосвітлення, із боку вулиці Супрунівської у напрямку вулиці Маршала Бірюзова у м. Полтава.
Пересуваючись на вищевказаному автомобілі зі швидкістю близько 50 км/год., яка не є перевищенням дозволеної швидкості у населених пунктах, у районі перехрестя вулиці Гожулівської та бульвару Нестерова, та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 (2) «Пішохідний перехід» та горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра», водій ОСОБА_5 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме пішохода ОСОБА_8 , яка переходила проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу у темпі спокійної ходи, зліва направо відносно напрямку його руху, не надав перевагу у русі пішоходу та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на останню.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта № 21 від 14.01.2020 за результатами судово-медичної експертизи, пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку середнього ступеню тяжкості з переломами кісток черепу, що переходять на основу черепа, посттравматичного субарахноїдального крововиливу, синців та саден шкіри голови, які кваліфікуються, як ТЯЖКІ тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.
За вищевказаних обставин та згідно висновку експерта № 46 від 21.01.2021 за результатами судової автотехнічної експертизи, причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм автомобіля MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та ОСОБА_5 мав технічну можливість зупинити автомобіль, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він повністю визнає свою вину у порушенні правил дорожнього руху та у вчиненні дорожньо транспортної пригоди, яка відбулася 01 грудня 2022 року. Просить вибачення у потерпілої ОСОБА_8 , у вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати та просить не позбавляти права керування транспортними засобами. Пояснив, що повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтвердила обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_5 вибачевся перед нею та повністю відшкодував заподіяну моральну шкоду, просить залишити цивільний позов до ОСОБА_5 без розгляду. Вважає, що каяття ОСОБА_5 у вчиненому ДТП є щирим та дійовим, просить суд призначити обвинуваченому мінімальне покарання та звільнити його від реального відбуття покарання, застосувавши статтю 75 КК України та не застосовувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керування автомобілем. Позовні вимоги до страхової компанії підтримує повністю та просить задовольнити.
У зв`язку з тим, що фактичні обставини справи учасниками процесу не оспорювалися, відповідно до ст. 349 КПК України в частині доведеності вини свідки не допитувалися, матеріали справи не досліджувалися.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У силу ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
У силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не виявлено.

На обліку в Полтавському обласному наркологічному та в Полтавському обласному психоневрологічному диспансерах не перебуває. За місцем роботи в КП «ЖЕО №2» ПМР двірник ОСОБА_5 працює з квітня 2016 року та характеризується виключно позитивно. ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При обранні міри покарання достатнього та необхідного для виправлення обвинуваченого та з метою уникнення повторного вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який вину свою визнає повністю, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, примусового лікування не потребує, одночасно суд враховує позицію потерпілої ОСОБА_8 , яка прохає обвинуваченого суворо не карати, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі та не застосувати до нього додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки в момент скоєння кримінального правопорушення він перебував у тверезому стані, що підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських припаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.12.2020 року, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України протягом останнього року не притягувався.

Суд переконаний, що саме зазначене покарання, із урахуванням особи обвинуваченого та усіх встановлених обставин, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 .
Підстав для обрання міри запобіжного заходу для обвинуваченого ОСОБА_5 немає, в ході досудового слідства заходи забезпечення кримінального провадження у виді міри запобіжного заходу до ОСОБА_5 не застосовувалося.
Прокурор Полтавської місцевої прокуратури подав позовну заяву в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 15 695 грн. 13 коп. Вказана позовна заява є законною, повністю визнана обвинуваченим ОСОБА_5 і підлягає задоволенню у повному обсязі, з урахуванням вимог ст.. 22, 1166 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.
Потерпіла ОСОБА_8 до початку судового розгляду кримінального провадження подала суду позовну заяву до ПрАТ «СК АСКО ДС» та до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та додатково подала заяву про зміну (збільшення) позовних вимог.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_5 повністю відшкодував їй моральну шкоду , а тому вона прохає залишити цивільний позов до ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Цивільний позов до ПрАТ «СК АСКО ДС» потерпіла ОСОБА_8 підтримала у повному обсязі. Відповідно до поданої уточненої позовної заяви потерпіла просить стягнути з ПрАТ «СК АСКО ДС» 25370 грн. матеріальної шкоди, 60000 грн. відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, та 1268 грн. 50 коп. заподіяної моральної шкоди.
Судом встановлено, що цивільна відповідальність водія ОСОБА_5 по автомобілю MERCEDES-BENZ VITO 111 CDI, номерний знак НОМЕР_1 було застрахована в ПРАТ «СК АСКО ДС».
Згідно наданої потерпілою ОСОБА_8 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №107146 останній встановлено третю групу інвалідності безстроково .
Згідно з положеннями п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до положень п.26.2 ст.26 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо транспортної пригоди становить у разі встановлення ІІІ групи інвалідності 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Приймаючи до уваги викладене, наведені норми закону та поданий ПРАТ «СК АСКО ДС» відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині стягнення спричиненої шкоди з страхової компанії підлягає до часткового задоволення із стягненням завданих збитків з ПРАТ «СК АСКО ДС» в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 7566,10 грн., 378,20 грн. моральної шкоди та 60000 грн. відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, яка зазнала шкоди від злочину до початку судового слідства, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Долю речових доказів та документів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України, а питання про судові витрати вирішити відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений органом з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов прокурора Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації 15695,13 грн. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди із ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди із ПрАТ «СК АСКО ДС» задовольнити частково.
Стягнути із ПРАТ «СК АСКО ДС» на користь ОСОБА_8 7566, 10 грн. матеріальної шкоди, 378, 20 грн. моральної шкоди та 60000 грн. відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, в решті позовних вимог відмовити за недоведеністю.
Судові витрати за залучення експерта стягнути із ОСОБА_5 на користь держави в сумі 3 922 грн. 80 коп.
Скасувати арешт з автомобіля Mercedes-Benz Vito 111 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , та із відеореєстратора Digital DCR-402, с/н 011300286 з флеш-носієм інформації Transcend, об`ємом пам`яті 8 Gb, с/н D27024 4692, який належить ОСОБА_5 , який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 04.12.2020 року.
Речові докази повернути за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1