Справа № 463/7025/19
Провадження № 1-кп/463/86/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001890 від 13.08.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Нововолинськ Волинської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, не працюючої, раніше судженої, останній раз вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 16.10.2020 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.357 КК України, з врахуванням положень ст.71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі (покарання відбула), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 09 серпня 2019 року в період часу з 17 год. 50 хв. до 17 год. 55 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, повторно, знаходячись у приміщенні магазину «EVA» № 1517 ТзОВ «РУШ», за адресою: м.Львів, вул.І.Франка,9, шляхом вільного доступу, таємно викрала з торгового залу чоловічу туалетну воду торгової марки «Версаче О Фреш» 100мл, вартістю 865,92 гривень. В подальшому, ОСОБА_5 зазначений товар винесла за межі касових боксів, не розраховуючись, покинула приміщення магазину. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяла ТзОВ «РУШ» магазину «EVA» № 1517 матеріальну шкоду на загальну суму 865,92 гривень.

Таким чином, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, дала покази, які в повній мірі відповідають обставинам, викладених в обвинувальному акті. Підтвердила, що 09.08.2019 року знаходячись у приміщенні магазину «EVA», за адресою: м.Львів, вул.І.Франка,9, вона таємно викрала туалетну воду торгової марки «Версаче О Фреш», після чого залишила приміщення магазину. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи без його участі.

Учасники процесу не заперечили щодо розгляду справи у відсутності представника потерпілого.

У зв`язку з наведеним та з врахуванням думки учасників процесу, розгляд справи проведено без участі представника потерпілого.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження, які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого їй обвинувачення, сумнівів у добровільності її позиції немає, а також обвинуваченій у присутності захисника роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачена підтвердила позицію щодо обмеження обсягу дослідження доказів судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, добровільність її позиції та розуміння правових наслідків обмеження обсягу дослідження доказів судом.

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_5 своїми діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, а тому її дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченої до вчиненого, особу обвинуваченої, яка неодружена, не працює, раніше неодноразово суджена за вчинення майнових злочинів, була оголошена в розшук, при цьому, на розгляді в інших судах відносно обвинуваченої знаходяться кримінальні провадження, судовий розгляд яких триває, на диспансерному обліку з приводу психоневрологічного захворювання не перебуває, разом з тим, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання опіоїдів, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе у виді реального покарання, а тому, їй слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.
Правових підстав для призначення обвинуваченій покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винної, суд не знаходить. Так описані вище дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України, з урахуванням наявності в обвинуваченої судимості за злочини проти власності, що не зняті і не погашені, остання не зробила належних висновків і знову вчинила злочин.
Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченій покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.
Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженої та поміщенні її до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.
На момент ухвалення вироку обвинуваченій у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді - 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Речові докази по справі: DVD-R диск з відеозаписами камер спостереження магазину «EVA», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.І.Франка,9, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

Суддя ОСОБА_1