Справа № 214/2251/22
1-кп/214/609/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000047 від 16 квітня 2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області,українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, маючого на утримання сина ОСОБА_4 , 2007 року народження, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 національної гвардії України, старшого стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу стрілецького роти 3 стрілецького батальйону, у військовому званні старшого сержанта, який зареєстрований у АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 .

Встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи на посаді старшого стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старшого сержанта, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 21 березня 2022 року, після вибуття із лікувального закладу, до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не з`явився і командуванню про причини свого неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 01 квітня 2022 року, тобто більше ніж через десять днів, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявив про себе та вчинений злочин, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину визнав повністю, розкаявся.

Крім того, зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відноситься до тяжких злочинів. Також, зазначив, що він розуміє надані йому законом права та наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до його буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, суд дійшов висновку про доцільність затвердження цієї угоди з наступних підстав.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про затвердження угоди.

При проведенні підготовчого судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє: права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання; інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, відповідно до ст. 476 КПК України.

Суд також переконався у добровільності укладення прокурором та обвинуваченим угоди і що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь - яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

За таких підстав, суд вважає доведеним в підготовчому засіданні, що ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи на посаді старшого стрільця 1 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старшого сержанта, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, 21 березня 2022 року, після вибуття із лікувального закладу, до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не з`явився і командуванню про причини свого неприбуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 01 квітня 2022 року, тобто більше ніж через десять днів, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і заявив про себе та вчинений злочин, чим припинив вчиняти злочин проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин)

У зв`язку з чим дії ОСОБА_3 було правильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

При призначені покарання визначеного угодою від 27 квітня 2022 року суд, у відповідності до положень ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочин.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 51).

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, який за місцем служби характеризується негативно, згідно висновку службової характеристики, останній не гідний для проходження служби у лавах НГУ ( Т.2, а.с.48, раніше не судима (Т. 2 а.с. 15), до лікаря психіатра та до лікаря нарколога в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» за медичною допомогою не зверталася ( Т.2, а.с.51)

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання у виді 5 років позбавлення волі, однак із застосуванням ст.75, 76 КК України, без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 314, 369, 371-374, 473-476 КПК України, суд, -

Ухвалив:

Затвердити угоду від 27 квітня 2022 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню № 0000047 від 16 квітня 2022 року за обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 квітня 2022 року покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити обвинуваченому його захиснику право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення із журналом судового засідання і на подання на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1