справа № 274/1426/22
провадження № 1-кс/0274/386/22

У Х В А Л А
30.03.2022 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бердичів Житомирської області, українцю, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючому, розлученому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,-
в с т а н о в и в :
29.03.2022 р. слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_6 за погодженням з прокурором звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строком на 60 днів.
В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме: своїми умисними діями, які виразилися у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , що спричинило смерть потерпілого, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.
Санкцією ч. 2 ст. 121 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Також орган досудового розслідування в клопотанні посилається на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , міру покарання, у разі визнання його винуватим, нестійкі соціальні зв`язки якого дають підстави вважати, що підозрюваний може становити небезпеку для суспільства, тому існують наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання. У зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам зазначеним вище.
27.03.2022 р. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
28.03.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав, викладених у клопотанні. Зазначив, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Звертає увагу, що підозрюваний після вчинення злочину залишив місце події, зазначене розцінюється органом слідства як втеча, оскільки можливо ( на думку прокурора) під час вчинення злочину перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Жодної допомоги потерпілим не надав. Підозрюваний є особою призовного віку, ухиляється від мобілізації. Буде незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відоме їх місце проживання, а покази свідків різняться між собою. Перебуваючи на волі, вчинить інше кримінальне правопорушення. Оскільки на території України оголошено військовий стан, тому підозрюваний становить суспільну небезпеку для оточуючих.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні у своєму виступі зазначив, що вину у вчиненому визнає повністю, розкаюється. Вказав, що все було так, як зазначено слідчим у клопотанні. Зазначив, що з`явився сам з повинною до поліції. Залишив місце події, оскільки там було багато людей, тому він злякався за своє життя. У нього є родина: батько, брат, діти, але він проживає один окремо. До війни працював на підробітках, має пасіку. Його не мобілізували до лав Збройних Сил України, у зв`язку з тим, що він має одну нирку, тобто є особою, що не підлягає мобілізації. З самого початку війни допомагав хлопцям з тероборони. Зазначив, що все життя проживає у м. Бердичеві. Раніше не судимий, до відповідальності не притягався. Просив обрати інший більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні у своєму виступі заперечила проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначила, що підозрюваний вину у вчиненому визнає, не бажав наслідків, які настали від його ударів. Однак, це його не виправдовує, він готовий нести покарання за вчинений злочин. Свідків він не знає, тому не буде впливати на них з метою зміни їх показів. Запевнила, що підозрюваний готовий співпрацювати зі слідством. Він не може виїхати за кордон, оскільки в Україні оголошено військовий стан. Наразі є розбіжності в показах свідків, які потребують з`ясування. Зазначає, що в матеріалах провадження немає поки висновку експерта, в якому буде зазначено в результаті чого настала смерть потерпілого, наявне лише лікарське свідоцтво про смерть. ОСОБА_5 характеризується позитивно, раніше до відповідальності не притягався, не вчиняв злочинів, проживає за власні кошти, тому не може вважатися суспільно небезпечною особою. Готовий нести відповідальність за вчинене. Бажає матеріально допомогти сім`ї потерпілого. Має намір попросити вибачення. Доказів щодо переховування підозрюваного до матеріалів клопотання не додано. Явка з повинною підозрюваного свідчить про його щире каяття.
Заслухавши виступи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголошує, що, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини. Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
27.03.2022 р. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КПК України.
28.03.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 27.03.2022 р. близько 19.00 години в дворі будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наніс два удари лівою та правою рукою по обличчю ОСОБА_8 внаслідок чого останній впав на землю. В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, травматичного субарахноїдального крововиливу, що призвело до крововиливу у шлуночках мозку. Від отриманих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_8 . Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме:
- протоколом ОМП від 27.03.2022 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ;
- лікарським свідоцтвом про смерть №363 від 28.03.2022 р.;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
На підставі наведеного, слідчим суддею враховується те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а саме: у завданні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Вчинений злочин є насильницьким, життя людини є найвищою соціальною цінністю.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні, на які посилається прокурор в ході свого виступу.
Зокрема, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що прокурором не доведений ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 станом на 30.03.2022 р. має постійне місце реєстрації та проживання ( АДРЕСА_1 ), де проживає один протягом довгого часу. Також в судовому засіданні встановлено міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_5 в м. Бердичеві, оскільки він має родину: батька, брата, дітей 2002 р.н. та 2005 р.н.
Окрім того, слідчий суддя звертає увагу на наявну в матеріалах справи заяву підозрюваного ОСОБА_5 від 27.03.2022 р. про явку з повинною у вчиненні ним кримінального правопорушення до органу поліції, щире каяття у скоєному, готовність співпрацювати з органами досудового слідства.
В судовому засіданні також встановлено, що підозрюваний не знайомий зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні, йому не відоме місце їх проживання, тому він невзмозі впливати на них з метою зміни їх показів.
Слідчий суддя звертає увагу на виступ прокурора в судовому засіданні щодо наявних інших ризиків, які існують по відношенню до підозрюваного ОСОБА_5 (зокрема, таких як: під час вчинення злочину підозрюваний перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння; підозрюваний є особою призовного віку, ухиляється від мобілізації; оскільки на території України оголошено військовий стан, тому підозрюваний становить суспільну небезпеку для оточуючих), ставиться до них критично та не приймає їх до уваги, оскільки визначені прокурором ризики не передбачені вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того слідчий суддя звертає увагу на висловлення прокурора " оскільки на території України оголошено військовий стан, тому підозрюваний становить суспільну небезпеку для оточуючих" та вважає за необхідне наголосити на тому, що такі вислови, навіть в умовах військового стану, є неприпустимими, оскільки такі міркування є лише особистою думкою прокурора, яка нічим не підтверджена та є надуманими.
При цьому, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний має належну поведінку, посередню характеристику, довгий час проживає в м. Бердичеві Житомирської області, раніше не судимий, до відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнає повністю, кається, має намір надавати матеріальну допомогу потерпілим, яку не міг надати у зв`язку з тим, що був затриманий за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України.
Інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання, прокурором під час розгляду клопотання також жодними доказами не доведені і в клопотанні слідчим належним чином не обґрунтовані.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З урахуванням наведеного слід визнати те, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.
Оскільки прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, але не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя застосовує положення ч. 3 ст. 194 КПК України та вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
При цьому, слідчий суддя приймає до уваги Указ Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 р. "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення ОСОБА_5 суворого покарання за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя оцінив в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України, та враховує наявність у нього постійного місця реєстрації та проживання, його вік, посередню характеристику, відсутність судимостей, визнання вини, щире каяття.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 179, 193-194, 196- 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло, в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступної доби.
Враховуючи, що Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 р. "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, дозволити ОСОБА_5 залишати з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. наступної доби місце, в якому він перебуватиме під домашнім арештом ( АДРЕСА_1 ), в разі отримання сигналу повітряної тривоги, з метою якнайшвидшого переміщення до найближчого укриття, про що негайно повідомляти слідчого або особу, яка здійснює контроль за виконанням обов`язків, покладених на ОСОБА_5 , визначених зазначеною ухвалою слідчого судді;
- зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає та перебуває під домашнім арештом (м. Бердичів Житомирської області), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- докласти зусиль до пошуку роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді, покладаються на підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст. 194 ч. 6 КПК України, на строк не більше двох місяців, тобто до 30 травня 2022 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.
Згідно ст. 181 ч. 4 КПК України орган національної поліції зобов"язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.
Копію ухвали вручити підозрюваному.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1