КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/7517/22 Головуючий І-ї інстанції ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/824/3417/2022 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю:прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки. Зобов`язано ОСОБА_7 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання. Згідно вироку ОСОБА_7 разом із невстановленими слідством особами, 23.06.2022 року близько 17.00 год., усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, перебував за адресою м. Київ, вул. Підлісна, 1, поблизу магазину «СІЛЬПО», де у останніх виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.В подальшому, ОСОБА_7 , разом із двома невстановленими слідством особами, маючи при собі рюкзак, увійшли до приміщення вказаного магазину. В цей час ОСОБА_7 передав рюкзак двом невстановленим слідством особам, які підійшовши до холодильника, відкрили рюкзак та поклали до нього 27 пачок масла кисломолочного «President 82%», вагою 200 грам, вартістю 122 грн. кожна, на загальну суму 3294, 00 грн. В подальшому невстановлені особи передали рюкзак із маслом ОСОБА_7 , який в свою чергу згідно домовленості, направився до виходу із магазину разом із невстановленими особами, не розрахувався за товар та перетнув лінію кас, але в подальшому був затриманий працівниками охорони магазину, чим не довів злочинний умисел до кінця із причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину. Прокурор у кримінальному провадженні, не погоджуючись із вироком суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, в іншій частині вирок суду залишити без змін. Вважає, що судом не достатньо враховано тяжкість вчиненого, а саме замах на тяжкий злочин. Вважає застосування ст.. 75 КК України безпідставним та необґрунтованим. Судом не враховано, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, що підвищує рівень суспільної небезпечності вчиненого. За таких обставин мета покарання не може бути досягнута. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Перевіряючи апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.
Врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, який хоч і є тяжким корисливим злочином, який вчинений в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, проте є незакінченим. Обвинувачений не судимий, фактичних обставин вчиненого не заперечував, вину визнав, щиро розкаявся, погодився на розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Враховуючи зазначене, а також з огляду на предмет посягання, яким є 27 пачок масла на суму 3294 гривень, колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого у скоєному та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На переконання апеляційного суду стороною обвинувачення не доведено, що мета покарання не може бути досягнута у спосіб, визначений судом першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з призначенням йому максимального іспитового строку є небезпідставним та, на думку колегії суддів, є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів. Апеляційні доводи прокурора окрім посилання на підвищену суспільну небезпечність вчиненого, з урахуванням кваліфікуючих ознак злочину, не містять інших обґрунтувань, які б свідчили про дійсно безпідставне застосування ст. 75 КК України. Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення. Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4