Провадження №1-кп/523/813/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

26.07.2022 Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001524 від 11.11.2019 щодо:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтень Ширяївського району Одеської області, громадянина України, не маючого освіти, перебуваючого у цивільному шлюбі, дітей на утриманні не маючого, працюючого різноробочим на будівництві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
05.06.2015р. вироком Ширяївського райсуду Одеської області за ч.ч.2,3 ст.185 КК України до 3р. 6міс. позбавлення волі, звільнився 02.11.2018р. по відбуттю покарання,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019р., приблизно о 10год. 00хв., ОСОБА_12 разом із Особа_1 (матеріали відносно якої судом виділені в окреме провадження), знаходячись біля будинку №200, розташованого по вул. Республіканській в м. Одесі, побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , з яким познайомились і почали спілкуватись та спільно вживати алкогольні напої. В ході спілкування та спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_9 , у Татарова та Особа_1 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння належним останньому майном, а саме мобільним телефоном. Згідно раптово розробленого плану, Особа_1 повинна була під приводом здійснення телефонного дзвінка отримати від ОСОБА_9 , належний йому мобільний телефон, а ОСОБА_14 відповідно в цей час, повинен був відволікати увагу потерпілого та дати змогу Особа_1 зникнути з майном потерпілого.
Після чого, на виконання спільного умислу, направленого на заволодіння майном ОСОБА_9 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, Особа_1 попросила у нього мобільний телефон, відповідно на що, зважаючи на довірливі відносини, які склалися під час спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_9 не усвідомлюючи протиправного характеру дій ОСОБА_14 та Особа_1 добровільно передав останній свій мобільний телефон марки «ZTE», вартістю 2499грн. із сім-картою «Київстар», яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє.
Далі, Особа_1 розмовляючи по вищевказаному телефону, почала відходити від них, натомість ОСОБА_9 почав йти за нею слідом, на що ОСОБА_14 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за передньою змовою із Особа_1, прямував слідом за потерпілим та відволікав його увагу розмовами. В результаті чого, Особа_1 заволодівши чужим майном шляхом зловживання довірою, із вищевказаним телефоном з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, що надало в подальшому Особа_1 та ОСОБА_14 можливість розпорядитись вищевказаним майном на власний розсуд, тим самим, своїми діями ОСОБА_14 та Особа_1 спричинили ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2499грн.

В судовому засіданні, ОСОБА_14 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_14 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, та за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання ОСОБА_14 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_14 , який є особою раніше судимою, скоїв нове корисне кримінальне правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, не офіційно працюючий на будівництві різноробочим, не маючий освіти, перебуваючий у цивільному шлюбі, дітей на утриманні не маючий, маючий постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, де характеризується негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_14 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди, у зв`язку із поверненням майна на адресу потерпілого, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого до обвинуваченого.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, суд визнає, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_14 , який є особою раніше судимою, скоїв нове корисне кримінальне правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, не офіційно працюючий на будівництві різноробочим, не маючий освіти, перебуваючий у цивільному шлюбі, дітей на утриманні не маючий, маючий постійне місце реєстрації та тимчасового проживання, де характеризується негативно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди, у зв`язку із поверненням майна на адресу потерпілого, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого до обвинуваченого та відповідне вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.190 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 8 місяців.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_12 - з 11.11.2019р.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_14 , у зв`язку із відбуттям останнім призначеного покарання змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його негайно з-під варти в залі суду.

Речові докази: мобільний телефон марки «ZTE» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1