Справа №: 486/447/22 Провадження № 1-кп/486/103/2022
01 червня 2022 року м. Южноукраїнськ
Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, який має на утримі 3-х неповнолітній дітей : ОСОБА_5 2020 року народження, ОСОБА_6 2006 року народження, його сім`я має статус багатодітньої сім`ї, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,
обвинуваченного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120211521 120 000 300 від 04.11.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - представника цивільного позивача ОСОБА_7 ,
потерпілої - ОСОБА_8
захисника - обвинуваченного ОСОБА_9
обвинуваченного ОСОБА_4
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження №120211521 120 000 300 від 04.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України,
У підготовчому судовому засіданні 01.06.2022 року прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України,
Прокурор клопотання обґрунтовує тим , що Указом Президента України №64 /2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України,відповідно до п.20 ч.1 с.106 Конституції України , закону України « Про правовий режим воєнного стану» , в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан , строк дії якого неодноразово продовжено. Посилається прокурор на лист Верховного Суду від 03.03.2022 року « Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» як відповідний ризик суди мають враховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні». На думку сторони обвинувачення застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків , передбачених ч.7 ст.42 КПК України, та унеможливить ухилення від їх виконання.
Посилається прокурор на ризики :
1)Незаконно впливати на потерпілу та свідків , шляхом схилення їх до дачі завідомо неправдивих показань чи їх не об`єктивний зміні, які виправдають обвинуваченого, чи виправдають його, чи перешкоджати встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні,шляхом залякування, вчинення щодо них насильницьких дій, оскільки підозрюється в незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, а також свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не визнав , заподіяні збитки не відшкодував. Крім того обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, тому під тяжбою отримання покарання , останній може здійснити незаконний вплив на свідків та потерпілу.
2)Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у іншому кримінальному провадженні, яке на даний час розглядається в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області за ч.2 ст.289 КК України.
На думку прокурора більш м`який запобіжний захід не запобіжить ризикам, передбачених п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду поясним що місяць тому сплив термін запобіжного заходу, який раніше обирався , який він не порушував .Він має двох неповнолітніх дітей , яких утримує , крім того його с`імя має статус багатодітної сім`ї. Стверджував , що він дані злочини не вчиняв. Обвинувачений просив суд відмовити у задоволенні клопотання.
Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора , так як ризи на які посилається прокурор є необґрунтованими та недоведеними в судовому засідання, а є припущеннями .Крім того посилання прокурора на тяжкість злочину не може бути підставою, для обрання запобіжного заходу.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 просила суд задовольнити клопотання прокурора застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід, так як він не відшкодував матеріальні збитки потерпілій.
Потерпіла ОСОБА_8 підтримала думку адвоката ОСОБА_7 просила суд, клопотання прокурора задовольнити. Разом із тим , суду пояснила , що з боку обвинуваченого на неї не здійснюється тиск , ОСОБА_4 їй не погрожує не впливає на неї, на даний час і на час досудового слідства також не погрожував та не впливав.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими клопотання обґрунтовується, вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.
З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.2 вказаного Кодексу, завданнями кримінального провадження, наряду, із захистом особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також те, щоб до кожного учасника кримінального провадження застосовувалась лише належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
У статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно з частинами першою, другою статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, що підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні встановлено, що 10.05.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, які відповідності до Кримінального Кодексу України відносяться до категорії тяжких злочинів покарання за вчинення яких передбачено у виді позбавлення волі до 7 років.
23.02. 2022 року ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешку .
21 квітня 2022 року ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області запобіжний захід продовжено до 01.05.2022 року.
В підготовчому судовому засіданні встановлено , що протягом місяця обвинувачений ОСОБА_4 виконував обов`язки покладені КПК України без застосування запобіжного заходу, що оцінюється судом на його користь.
Суд встановив, що матеріали клопотання не містять даних щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, також матеріали не містять переконливого обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
В ході розгляду клопотання суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Саме лише посилання у клопотанні прокурора на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а також ймовірне в майбутньому покарання у вигляді позбавлення волі не свідчить про безумовне недотримання ним процесуальних обов`язків, які на його можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Аналогічні твердження неодноразово знаходили своє відображення і у ряді рішень Європейського суду з прав людини.
Зокрема ЄСПЛ у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Прокурором не додано до матеріалі клопотання доказів не надано прокуром доказів на підтвердження обставин і в судовому засіданні , якими обгрунтовується необхідність обрання запобіжного заходу, а тому в задоволенні клопотання прокурору слід відмовити.
Щодо обставин, наведених представником потерпілої адвокатом ОСОБА_7 суд не може вважати їх новими та достатніми для обрання запобіжного заходу.
Відповідно до норм ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.
Суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».
Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 який має постійне місце проживання, характеризується позитивно , має міцні соціальні зв`язки, одружений, має двох малолітніх дітей, які потребують постійного піклування та нагляду, його сім`я має статус багатодітної , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому на даний час немає підстав стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на запобігання, яким спрямоване застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З огляду на викладене, суд при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання , а тому зазначені в клопотанні прокурором підстави, в яких він просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту , не знайшли свого підтвердження.
Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд приходить до переконання про обрання підозрюваній міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ст. 179 КПК України: особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
З урахування наведених обставин, суд вважає, що запобіжний захід у виді особисте зобов`язання зможе належним чином забезпечити необхідні процесуальні обов`язки обвинуваченого ОСОБА_4 з цілью завершення судового розгляду.
раховуючи наведене, керуючись ст.ст. 176-179, 184, 193-196 КПК України, суд
Клопотання залишити без задоволення.
Застосувати до обвинуваченного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, який має на утримі 3-х неповнолітній дітей : ОСОБА_5 2020 року народження, ОСОБА_6 2006 року народження, його сім`я має статус багатодітньої сім`ї, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, громадянина України строком на 45 днів наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
- прибувати до суду, за телефонним або за іншим, встановленим законом, викликом у встановлений час;
- повідомляти, суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатися з м. Южноукраїнська Вознесенського районну Миколаївської області без дозволу суду;
- сповіщати суд про всі випадки зміни місця проживання та виїзду за межі м. Южноукраїнська Вознесенського районну Миколаївської області без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні без дозволу суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- докласти зусиль для пошуку роботи.
Обвинуваченного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, письмово під підпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що у разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 01.06.2022 року.
Контроль за виконання ухвали покласти на Вознесенську окружну прокуратуру Миколаївської області.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала підлягає оскарженню в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлений 03 червня 2022 року .
Суддя Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області ОСОБА_1