ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2201/22 Справа № 208/8889/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001468 від 04.11.2020 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено, зокрема обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.09.2022 та у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши те, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який раніше судимий та щодо якого у суді перебувають матеріали об"єднаного провадження у вчиненні інших умисних корисливих злочинів, дійшов висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та неможливість їх запобігання шляхом обрання більш м"якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тому відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту та продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м"який, зокрема на домашній арешт.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки якого не відповідають фактичним обставинам провадження. Так, апелянт зазначає, що пред"явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, є необґрунтованим, безпідставним та не підтверджується жодним доказом у цьому провадженні, який доводив би його вину поза розумним сумнівом. Разом з цим, захисник вказує на те, що ризики, на які прокурор формально посилається у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою, є недоведені та обставини, які б підтверджували, що ці ризики не зменшись або з"явилися нові, суд першої інстанції, всупереч вимогам закону, у своєму рішення не навів, що не виправдовує продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо обвинуваченого.
При цьому, апелянт звертає увагу, що ОСОБА_6 процесуальні обов"язки, до його взяття під варту, не порушував, свідки у суді вже допитані, окрім одного, який до суду не з"являється, а існування інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 , не підтверджує ризик можливого вчинення ним іншого кримінально правопорушення, однак, не перевіряючи зазначені обставини, суд необґрунтовано послався на існування заявлених ризиків.
Водночас, захисник зауважує, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв"язки, зокрема постійне місце проживання та реєстрації, проживає з матір"ю, братами та сестрами, проте, незважаючи на ці обставини, суд першої інстанції не знайшов підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м"який, тому просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи скарги, прокурора, який просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001468 від 04.11.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
На стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2020 року було обрано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який за наслідками розгляду клопотання прокурора продовжувався в установленому законом порядку, останній раз оскаржуваною ухвалою від 11.07.2022.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою, та відсутності підстав для задоволення клопотань сторони захисту.
У відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до строком до 10 років з конфіскацією майна, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, який раніше судимий та щодо якого у суді перебувають матеріали провадження у вчиненні інших злочинів, й що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.
Разом з цим, доводи скарги захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі, судом встановлені та підтверджуються наявними у провадженнями доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Посилання апелянта на необґрунтованість пред"явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, є неспроможним, оскільки, на цьому етапі провадження суд не вирішує ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Доводи скарги про те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв"язки, зокрема постійне місце проживання та реєстрації, проживає з матір"ю, братами та сестрами, не є достатніми стримуючими факторами належної процесуальної поведінки обвинуваченого та підставою для зміни йому запобіжного заходу на більш м"який, не пов"язаний із позбавленням волі.
Разом з цим, переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено та стороною захисту таких надано не було.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Колегія суддів зважає на тривалість строку застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак на думку суду, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Водночас, апеляційний суд, беручи до уваги те, що на цей час, судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала є вмотивованою і обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4