Справа № 752/5270/22
Провадження № 1-кс/752/1687/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2022 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000489 від 28.02.2022, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білібіно Магаданської області РФ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, неодруженого, працюючого: керівником відділу продажу ТОВ «Гумапроекспорт» (зі слів), старшим водієм 1-го взводу мінометної батареї ВЧ НОМЕР_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Голосіївського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000489, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2022за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 260; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 260; ч. 5 ст. 260 КК України. Клопотання погодив прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000489, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2022за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 260; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 260; ч. 5 ст. 260 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці лютого 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України (у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб), у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Своїх злочинних цілей ОСОБА_7 вирішив досягти, зокрема, шляхом створення непередбачених законами України воєнізованих формувань на території міста Києва.

Так, 24.02.2022, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 створив воєнізоване формування «Територіальна оборона» з дислокацією: АДРЕСА_2 , шляхом об`єднання групи цивільних осіб, які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_7 . Керівництво діяльністю воєнізованого формування, як і його фінансове, матеріальне забезпечення, у тому числі, зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється невстановленими на цей час особами, а також окремими суб`єктами господарської діяльності та громадянами України, лояльно налаштованими до ідей та діяльності псевдо формування. У зазначеному воєнізованому формуванні визначено механізм вступу, порядок проходження служби, визначення завдань щоденної діяльності, які полягали в здійсненні, методами військових операцій, силової підтримки незаконно створених структур, придушення організованого опору населення на окупованій території, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної влади України, а також скоєння тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Слідством встановлено, що ОСОБА_7 , створивши не передбачене законами України воєнізоване формування «Територіальна оборона», з дислокацією: АДРЕСА_2 , 26.02.2022, в вечірню пору доби, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, прибув за адресою: АДРЕСА_3 , з метою вербування до організованого ним незаконного збройного формування «Територіальної оборони» з дислокацією: АДРЕСА_2 , добровольців, які мали намір вступити до сил територіальної оборони Збройних сил України. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 ввів в оману добровольців, повідомивши їм про те, що він являється одним з керівників територіальної оборони Збройних сил України Голосіївського р-ну в м. Києві.

В подальшому ОСОБА_7 , завербувавши невстановлену досудовим розслідування кількість добровольців, повідомив їм, про можливість перебування диверсійної групи на території заводу «КиївГума», що за адресою: АДРЕСА_4 та визначив коло осіб, які мають їхати з ним за вказаною адресою, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та п`ятьох невстановлених досудовим розслідуванням осіб. Після цього, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням особою сіли в автомобіль марки «HyundaiSonata» та почали рух в напрямку заводу «КиївГума», що за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 6. В свою чергу, ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та четверо невстановлені досудовим розслідуванням особи, сівши в автомобіль «LandRoverDefender», р.н. НОМЕР_2 , поїхали за ними. Під час руху, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Науки, 4, ОСОБА_7 по радіо зв`язку повідомив ОСОБА_5 про необхідність зупинення автомобілів. Після зупинки, зазначені вище особи вийшли з автомобілів. ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 , про необхідність заняття позицій та приведення зброї в бойову готовність. Вищезазначені особи, зайнявши бойові позиції та привівши свою зброю в бойову готовність, очікували на подальші вказівки від ОСОБА_7 . В цей момент, по дорозі прямував мікроавтобус марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 СDI», р.н. НОМЕР_3 , білого кольору, в салоні якого перебували: командир першого відділення боєприпасів ВЧ НОМЕР_4 старший сержант ОСОБА_13 ; головний сержант групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_14 ; начальник сховища групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_15 . В момент, коли зазначений мікроавтобус, приблизився на відстань можливого вогневого ураження, ОСОБА_5 надав команду іншим учасникам відкрити вогонь по даному транспортному засобі. Після наданої ОСОБА_5 команди, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , невстановлені досудовим розслідуванням особи та сам ОСОБА_5 , відкрили вогонь по мікроавтобусу марки «Mercedes-Benz Sprinter316 СDI», р.н. НОМЕР_3 . Внаслідок обстрілу даний транспортний засіб зупинився та вище вказані особи покинули місце події. В результаті обстрілу мікроавтобусу марки «Mercedes-BenzSprinter316 СDI», р.н. НОМЕР_3 , загинув начальник сховища групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_15 , та командир першого відділення боєприпасів ВЧ НОМЕР_4 старший сержант ОСОБА_13 з головним сержантом групи матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_14 , отримали вогнепальні поранення тулуба.

Також слідством встановлено, що 27.02.2022, приблизно о 20:00 год., ОСОБА_7 , перебувавши за адресою: АДРЕСА_2 , де дислокується організоване ним незаконне збройне формування «Територіальної оборони», повідомив, групі добровольців, про прямування озброєної диверсійної групи в кількості двох осіб в їх напрямку та визначив коло осіб, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які мають зайняти бойові позиції та ліквідувати дану диверсійну групу. За наказом ОСОБА_7 старшим групи призначено ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_5 визначив бойові позиції вищевказаних добровольців та надав їм команду бойової готовності. Приблизно о 21:00 год., по пров. Бурмистенка в м. Києві в напрямку АДРЕСА_2 прямували ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . В момент коли ОСОБА_23 та ОСОБА_24 вийшли на перехрестя пров. Бурмистенка та вул. Деміївська в м. Києві, ОСОБА_5 надав команду іншим учасникам відкрити вогонь по ним. Внаслідок обстрілу ОСОБА_23 було спричинено вогнепальні поранення тулуба несумісні з життям.

23.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
На обґрунтування необхідності застосування щодоОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені пунктами 1,3,4 частини 1 статті 177 КПК України. Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування; виключно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Пояснив, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованою; ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, є доведеними.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечили. Пояснили, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є необґрунтованою; ризики, про які у клопотанні вказано стороною обвинувачення, є недоведеними та відсутні повністю. Просили відмовити у задоволенні клопотання, або застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді поруки.

У судовому засіданні були надані письмові зобов`язання, в порядку ст. 180 КПК України, в яких командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_25 , від імені командування військової частини НОМЕР_1 , висловив намір взяти ОСОБА_5 на поруки, забезпечувати виконання підозрюваним, покладених на нього, відповідно до ст. 194 КПК України обов`язків, а також забезпечувати явку ОСОБА_5 до органу досудового розслідування, слідчого судді чи суду на першу вимогу.
Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Встановлено, що слідчими Слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000489 від 28.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 260; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 260; ч. 5 ст. 260 КК України.

23.05.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.
Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинупередбаченого ч. 5 ст. 260 КК України. Відповідно до статті 12 КК України, злочин за ч. 5 ст. 260 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити зазначений вище злочин.
Підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_5 вчинив зазначене кримінальне правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, зокрема: протоколи оглядів місця події, протокол допиту потерпілого, протоколи допитів свідків, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, висновок експерта балістичної експертизи, довідки, листи, медичні довідки, рапорти, інші відомості, долучені до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя відхиляє аргументи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки матеріалами, доданими до клопотання, підтверджено, що висновки органу досудового розслідування щодо підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України,не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1,3,4 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення інкримінованого йому злочину, особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Прокурором також обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_5 про осіб, які давали показання у кримінальному провадженні, він може здійснити спроби впливу на них з метою зміни наданих показань, що в подальшому виключить надання ними правдивих і повних показань під час досудового розслідування і судового розгляду.
При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит. Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на даний час існує загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення або відмови від надання показань для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється в участі в нападі у складі незаконного воєнізованого формування на громадян, що призвело до загибелі людей. Враховуючи роль ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні, на переконання слідчого судді ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, є доведеними.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: підозрюваний не одружений, на утриманні малолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, має постійне місце проживанн; обставини вчинення інкримінованого йому злочину.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину та доведених стороною обвинувачення ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою прокурором доведено наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання трьом доведеним ризикам буде недостатнім, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть в повній мірі запобігти зазначеним вище ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Загальновідомим фактом є те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133 (Указ затверджено Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259 (Указ затверджено Законом України № 2212-IX від 21.04.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» № 2198-IX від 14.04.2022, який набув чинності 23.04.2022 (далі Закон України №2198-IX від 14.04.2022), статтю 176 КПК України доповнено частиною шостою згідно якої визначено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).
Також Законом України №2198-IX від 14.04.2022, частину четверту статті 183 КПК України доповнено абзацом восьмим згідно якого: під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.
Підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 260 КК України, яке згідно пред`явленої підозри було вчинено в період дії на території держави Україна воєнного стану, тому на підозрюваного ОСОБА_5 розповсюджуються положення частини 6 статті 176 КПК України та абзацу восьмого частини четвертої статті 183 КПК України.
У судовому засіданні командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_25 , від імені командування військової частини НОМЕР_1 , подав клопотання в якому висловив намір взяти ОСОБА_5 на поруки під нагляд командування військової частини відповідно до ст. 180 КПК України.
Так, ч. 1 ст. 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. І кількість поручителів, згідно з частиною другою цієї статті, визначає слідчий суддя, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.
Разом з тим, враховуючи положення частини 6 статті 176 КПК України, слідчий суддя встановив відсутність необхідних і достатніх правових та фактичних підстав для застосування щодо підозрюваногоОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, зважаючи на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 56 діб, а саме по 17.07.2022.
Згідно положень абзацу восьмого частини четвертої статті 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя не визначає підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави.
Керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, строком на 56 діб, а саме по 17.07.2022 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратуру м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 30.05.2022 р. о 17.45 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1