ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000475 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_7 просять вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання у виді штрафу, не обгрунтував, чому саме цей вид покарання буде дієвим.

Зазначають, що суд не врахував обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Крім того, ухвала суду від 31.12.2021 року не була доведена до їхнього відома.

Вказують на те, що щире каяття відсутнє, оскільки жодних вибачень обвинувачений у потерпілої не просив.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , 09.11.2021 року о 20.00 годині, більш точного часу встановити не надалось можливим, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин, достовірно усвідомлюючи, протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, підійшов до ОСОБА_9 , спереду схопив її за волосся правою рукою, повалив на підлогу та завдав останній близько десяти ударів кулаками по голові, тулубу та верхнім кінцівкам. Після чого в ході сварки ОСОБА_8 завдав ОСОБА_9 удар тильною частиною долоні правої руки по обличчю в область губ, а також один удар кулаком правої руки по обличчю в область носу, таким чином, завдавши останній тілесні ушкодження. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши суддю-доповідача, представника потерпілої, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої та її представника підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі потерпілої та її представника не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався, оскільки, призначаючи покарання ОСОБА_8 у виді штрафу, суд першої інстанції не достатньо врахував обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме: що обвинуваченим потерпілій було нанесено близько десяти ударів кулаками по голові, тулубу та верхнім кінцівкам, удару тильною частиною долоні правої руки по обличчю в область губ та удару кулаком правої руки по обличчю в область носу, а також характеристику за місцем проживання обвинуваченого, відповідно до якої ОСОБА_8 характеризується негативно, та щодо якого декілька раз надходили скарги від сусідів (а.п.61).
Також з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було подано заяву про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_8 відповідно до положень ст.26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, яка рішенням суду від 22.11.2021 року була задоволена (а.п.22).
Отже, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу за ч.1 ст.125 КК України в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також меті покарання, якою є запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Стаття 414 КПК України передбачає, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідно статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.
З урахуванням вищезазначеного, вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість з ухваленням відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України нового вироку судом апеляційної інстанції.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, колегія суддів згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується незадовільно, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, а саме, нанесення потерпілій близько 10 ударів ударів, в тому числі, голову; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Доводи апеляційної скарги про те, що щире каяття відсутнє, заслуговують на увагу, оскільки відсутня поведінка особи щодо бажання виправити ситуацію, що склалася, так як потерпіла зверталась до суду після вчиненого щодо неї кримінального правопорушення за видачею обмежувального припису.
Посилання потерпілої та її представника на те, що суд не врахував обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки органом досудового розслідування в обвинувальному акті не вказано про наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.
Не доведення до відома ухвали суду від 31.12.2021 року не є істотним порушенням, оскільки розгляд здійснюється за відсутності учасників, на що вони дали згоду.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді виправних робіт.
Щодо застосування обмежувальних заходів, то апеляційна скарга таких вимог не містить.
На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 1 року виправних робіт з відрахуванням в доход держави 20 % від суми заробітку.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.
Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4