Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5511/22
Провадження № 1кп/758/1096/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2022 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000897 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Каховка Херсонської області, громадянка України, яка не працює, заміжня, має двох малолітніх дітей, раніше не судима, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23.05.2022, приблизно о 01:00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знаходилися за адресою: АДРЕСА_3 , та разом вживали алкогольні напої. У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, у зв`язку з чим у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 взяла у праву руку ніж та, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , нанесла один удар ножем в область серця потерпілого.
У результаті злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 згідно з висновком експерта № 042/1-189-2022 від 11.07.2022 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини: рана на передній поверхні грудної клітини ліворуч по середнє-ключичній лінії в проекції 6 міжребер`я, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, проникає в ліву плевральну порожнину, з явищами лівостороннього гемотораксу (наявність в плевральній порожнині до 500 мл крові), з пораненням перикарду (явищами гемоперикарду (тампонада) - наявність в порожнині перикарду близько 80 мл крові), поранення лівого шлуночку серця (рана 1,0x0,3см), яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнала повністю, суду пояснила, що з потерпілим співмешкали протягом 9 років, 23 травня 2022 року разом з потерпілим вживали алкогольні напої, у них виник словесний конфлікт, в ході якого вона кухонним ножем вдарила потерпілого в область серця, саме у серце не цілилася. З потерпілим примирилася. Щиро розкаялася, просила суворо не карати.
Потерпілий у судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченої не має, не хоче взагалі, щоб її притягали до кримінальної відповідальності, але якщо це неможливо, то призначити їй мінімальне умовне покарання.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд вважає, що її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачена раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, офіційно не працевлаштована, заміжня, має двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та наявність малолітніх дітей.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченій, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючої вину обвинуваченої обставин, відомостей, що характеризують її особу, тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, позицію потерпілого, який не бажав притягнення обвинуваченої до відповідальності, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 121 КК України, у вигляді позбавлення волі.
З огляду на те, що тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, що суттєво зменшує суспільну небезпечність скоєного правопорушення, при цьому обвинувачена щиро розкаялася, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції її від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що стимулюватиме її до правомірної поведінки.
Відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та процесуальні витрати.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо вона протягом двох років не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця мешкання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити ОСОБА_4 без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 5339 грн. 00 коп.
Речові докази ніж кухонний, зразок рушника та змиви, передані на зберігання до камери схову Подільського УП ГУНП в м. Києві, - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя Єлізавета ІКОРСЬКА