ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1873/22 Справа № 183/2375/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богіславка, Борівського району, Харківської області,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 121, п. 2, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року задоволено клопотання клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 01 серпня 2022 року.
Мотивуючи ухвалене рішення суд послався на те, що при розгляді клопотання прокурора було встановлено, що продовжуючи запобіжний захід до ОСОБА_6 тримання під вартою від 03 лютого 2022 р., та який неодноразово в подальшому було продовжено судом було враховано наявність ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які судом було обґрунтувано. Районний суд дійшов висновку, що вказаний ризик не втратив свого значення.
Судом першої інстанції, було враховано обставини справи та особу обвинуваченого, та прийшов до висновку, що запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України необхідно продовжити до 01 серпня 2022 року, остільки ризик, який був врахований судом при обрані йому запобіжного заходу тримання під вартою на сьогодні не змінився.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, який не пов`язаний з триманням під вартою.
Вважає, що ухвала суду є невмотивованою, необґрунтованою та винесеною з чисельними порушеннями КПК України. Вважає, що матеріали кримінального провадження сфабриковані та відсутні будь-які належні докази на підтвердження його вини. Зазначені в клопотанні прокурора ризики є недоведеними та не має доказів на їх підтвердження. Вважає, що районним судом не прийнято в повній мірі його тривале перебування під вартою.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
Згідно ч.4 ст.422-1 КПК, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду прокурор та адвокат в судове засідання апеляційного суду не з`явились, клопотань чи заяв з цього приводу до суду не подавав.
Обвинувачений ОСОБА_6 знаходячись в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», з яким не було можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Тому, враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-ІХ від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, колегія суддів вважає за можливе здійснювати без участі сторін кримінального провадження, а саме без обвинуваченого, адвоката та прокурора.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як видно з матеріалів клопотання, в провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харьківської області перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 121, п. 2, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 03.02.2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 03 квітня 2022 року.
1квітня 2022 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України.
На підставі ч.6 ст.615 КПК України обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, а саме до 03 червня 2022 року.
До суду першої інстанції, з огляду на те, що Куп`янський міськрайонний суду Харківської області припинив відправлення правосуддя у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та у відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» надійшло клопотання першого заступника керівника Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , з посиланням на те, що дія раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 03.06.2022 року.
02 червня 2022 року зазначене клопотання прокурора було задоволено.
В ході апеляційного перегляду встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , суд першої інстанції виходив із того, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового слідства та суду, не зменшився та продовжує існувати, та виправдовує необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, остільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 121, п. 2, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та у разі визнання винуватим передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що може спонукати його до переховування від суду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри визначено на стадії досудового розслідування.
На переконання колегії суддів зазначене вище у своїй сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про доведеність наявного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби обвинуваченого: переховуватися від суду. Зазначений ризик є реальним.
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у даному кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тому твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими, оскільки встановлені судом обставини безумовно виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі.
Обставини, на які посилався обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та вони не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобіганню встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання обвинуваченого про недоведеність пред`явленого йому обвинувачення є передчасними, оскільки ці питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці при розгляді місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення. Апеляційний суд при перевірці рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, перевіряє лише наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК та необхідність продовження застосування щодо нього обмежувального заходу.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та доводи самого ОСОБА_6 про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, і належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, який існував на момент обрання запобіжного заходу не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існує, а тому для їх запобігання було вірно продовжено застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів наголошує, що доводи обвинуваченого щодо довготривалого перебування обвинуваченого під вартою та тривалий розгляд справи в суді першої інстанції є певним чином слушним, але з огляду на міру покарання, яка йому загрожує, та перебування матеріалів кримінального провадження в Куп`янському міськрайонному суді Харківської області, який у теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України, та поки що неможливо належно перевірити відповідні доводи обвинуваченого, тому на даний період зміна запобіжного заходу на менш обтяжливий, є поки що недоцільною.
Висновки районного суду узгоджуються і з практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слід зазначити, що на стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що наявними в матеріалах провадження доказами доводять злочинні дії у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 чи обставини їх вчинення, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на даній стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, ретельно дослідженими та оціненими судом.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду або її зміни, не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 121, п. 2, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,- залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4