Справа № 357/7074/21
У Х В А Л А

17 лютого 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих - ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в м. Біла Церква у відкритому підготовчому засіданні, заяву прокурора ОСОБА_5 про відвід головуючого - судді ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні № 0000643, яке внесене до ЄРДР 10 серпня 2020 року, відносно ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ст. 340 КК України та ОСОБА_8 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України,

У С Т А Н О В И В:

в своїй заяві прокурор ОСОБА_5 , як на підставу для відводу головуючого судді ОСОБА_1 посилалась на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

На підтримку своєї позиції зазначала, що обвинувальний акт надійшов до суду 01 липня 2021 року. 09 липня 2021 року призначене підготовче засідання, яке не відбулось, через неявку захисників. Для розгляду клопотань про обрання запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , захисників із центру надання вторинної безоплатної допомоги не залучено. В наступному підготовчому засіданні від 21 липня 2021 року, всупереч ухвалі суду апеляційної інстанції, матеріали справи були скеровані до апеляційного суду, для передачі іншому. Фактично її направили 26 липня 2021 року. 04 серпня 2021 року судом апеляційної інстанції констатовано безпідставність позиції суду першої інстанції.

Вважала, що якщо резюмувати добросовісність позиції головуючого судді у справі, то в разі об`єктивного сумніву, в дотриманні прокурором, під час направлення обвинувального акту до суду правил підсудності, суддя перед призначенням підготовчого засідання мала самостійно ініціювати вказане питання, а не тримати його 26 днів.

Тобто, суддя ОСОБА_1 попри власну обізнаність, що інші судді колегії мають заплановані відпустки, свідомо порушуючи вимоги закону, стосовно 72-годинного строку розгляду клопотань прокурора щодо запобіжних заходів обвинуваченим, які на стадії судового розгляду мають розглядатися за правилами цієї статті, фактично сприяла стороні захисту в тому, щоб вони вийшли з-під варти.

Вважала, що вказана упередженість і сприяння, продовжились після повернення кримінального провадження з апеляційного суду. Адже, положення абз. 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України, надавали судді ОСОБА_1 процесуальну можливість розглянути подані за місяць до завершення строку дії попередніх ухвал щодо запобіжних заходів клопотання прокурора в межах строку дії попередніх заходів, проте переслідуючи мотиви особистої зацікавленості та упередженості, суддя такою процесуальною можливістю свідомо не скористалась, внаслідок чого фактично, своїми діями поставила під загрозу подальший розгляд кримінального провадження. Відмічала, що згідно офіційного повідомлення на власному офіційному сайті Білоцерківський міськрайонний суд Київської області констатував бездіяльність судді ОСОБА_1 .

Зазначала, що клопотання прокурора про дотримання розумних строків проігноровані, протягом чотирьох місяців судовий розгляд не відбувався взагалі.

Підсумовуючи викладене, прокурор ОСОБА_5 дійшла висновку, що головуючий суддя ОСОБА_1 , має бути відведена, з підстав особистої зацікавленості в результатах провадження, а також наявністю інших обставин, які викликають сумніви у її неупередженості.

Суд заслухавши учасників судового провадження, а саме прокурора ОСОБА_5 , яка свою заяву підтримала, представника потерпілих ОСОБА_6 , яка підтримала прокурора, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також їх захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили відмовити у задоволенні заяви прокурора ОСОБА_5 , дійшов до таких висновків.

Згідно із § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, принципи незалежності і безсторонності тісно взаємопов`язані і, відповідно до обставин, можуть потребувати загальної перевірки (п. 107, рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09 жовтня 2013 року, за заявою № 21722/11).

Наявність безсторонності відповідно до § 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки самої судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02).

Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству, і насамперед сторонам у процесі (п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року за заявою № 4785/05).

Отже, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Суд вважає, що прокурором ОСОБА_5 не надано доказів особистої зацікавленості та упередженості судді ОСОБА_1 , а наведені нею аргументи фактично зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями, які ухвалювалися під час підготовчого провадження.

Суд зазначає, що інститут відводу не передбачає надання оцінки будь-яким процесуальним рішенням ухваленим під час судового провадження. Порядок їх оскарження, визначений у ст. 392 КПК України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання прокурора ОСОБА_5 про недобросовісність позиції судді ОСОБА_1 , що мотивоване порушенням порядку вирішення питання про дотримання прокурором правил підсудності, при зверненні до суду із обвинувальним актом, не свідчить про упередженість останньої.

Посилання прокурора, що таке питання ініціюється та вирішується перед призначенням підготовчого засідання, не ґрунтуються на законі, оскільки рішення щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у разі порушення правил підсудності, вирішується у підготовчому засіданні, як того вимагає п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Отже, підготовка до судового розгляду, в тому числі вирішення питання щодо обрання, зміни чи скасування запобіжного заходу, здійснюється тільки після вирішення питань, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у тому числі щодо направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Суд зазначає, що у разі вирішення питання про обрання запобіжного заходу, судом, який визначений з порушенням правил підсудності, відповідне судове рішення згідно із п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України підлягало би скасуванню.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання прокурора ОСОБА_5 про сприяння судді ОСОБА_1 стороні захисту, в тому числі звільненню обвинувачених з-під варти, не ґрунтується на доказах.

Суд зазначає, що п. 20-5 Перехідних положень КПК України, надане право головуючому, якщо справа розглядається колегіально, розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише у разі неможливості його розгляду у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів).

Однак, така можливість була.

Зокрема, в зв`язку із необхідністю сформувати склад суду, після повернення кримінального провадження із суду апеляційної інстанції, головуючою суддею ОСОБА_1 надавалася керівнику апарату службова записка № 25144/21-Вих від 05 серпня 2021 року, про необхідність заміни суддів-учасників колегії, які перебувають у відпустці, як це передбачено пп. 2.3.25 п. 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженої рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року № 25, в редакції від 11 червня 2021 року, згідно із яким «у разі неможливості продовження розгляду справи одним із суддів-членів колегії (призов на військову службу, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, довготривале перебування на лікарняному або у відпустці тощо) заміна судді-члена колегії здійснюється автоматизованою системою на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду (або уповноваженої ним особи) на виконання службової записки судді-доповідача у справі з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду цієї справи у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення».

Згідно із листом № 25164/21-Вих від 05 серпня 2021 року, керівник апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_11 , відмовилась замінювати суддів-членів колегії, вказавши на необхідність вирішення питання про обрання обвинуваченим запобіжних заходів, за правилами п. 20-5 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України.

Суд зазначає, що вказана позиція керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_11 прямо суперечить пп. 2.3.25 п. 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженої рішенням Ради суддів України від 02 квітня 2015 року № 25, в редакції від 11 червня 2021 року, яка не надає їй права відмовитись від виконання службової записки головуючого по справі.

Суд вказує, що офіційне повідомлення, яке міститься на офіційному сайті Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, не узгоджувалось, ані на зборах суддів, ані з суддями-членами колегії, в зв`язку із чим не є офіційною позицією суду, а лише окремою думкою керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_11 , яка не має повноважень вказувати суддям, яким чином розглядати ті чи інші процесуальні питання.

В своїй заяві прокурор ОСОБА_5 також посилалася на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Романова проти України» (заява № 33089/02) від 13 грудня 2007 року, «Ванеєв проти Росії» (заява № 78168/13) від 27 серпня 2019 року, «SKRLJ v. CROATIA» (заява 32953/13) від 11 липня 2020 року, «Рудніченко проти України» (Заява № 2775/07) від 11 липня 2013 року.

Суд зазначає, що у справі «Романова проти України» (заява № 33089/02) від 13 грудня 2007 року, розглядалася ситуація в якій один і той же суддя, розглянув заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами двічі, як під час первісного розгляду, так і під час нового, після скасування рішення.

В справі «Ванеєв проти Росії» (заява № 78168/13) від 27 серпня 2019 року, розглядалася ситуація в якій суддя, який ухвалив рішення, був колегою дружини потерпілого.

В справі «SKRLJ v. CROATIA» (заява 32953/13) від 11 липня 2020 року, розглядалася ситуація, коли суддя розглянув дві справи щодо одного і того самого заявника, від першої з яких він був відведений, через наявність конфлікту за матір`ю заявника, а по іншій через декілька днів ухвалив рішення.

В справі «Рудніченко проти України» (Заява № 2775/07) від 11 липня 2013 року, розглядалася ситуація, коли справу заявниці розглядала суддя, яка уже до цього розглянула справу іншого співучасника, в окремому провадженні.

Отже, наведені прокурором ОСОБА_5 рішення Європейського суду з прав людини є не релевантними по відношенню до наведених нею, у заяві про відвід, фактичних обставин.

Отже, оскільки прокурором ОСОБА_5 не доведена наявність обставин, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які свідчать про відсутність безсторонності та упередженості головуючого судді ОСОБА_1 та унеможливюють ухвалення об`єктивного судового рішення, суд її заяву відхиляє.

Керуючись ст. 74, 80, 81, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити у задоволенні заяви прокурора ОСОБА_5 про відвід головуючого - судді ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні № 0000643, яке внесене до ЄРДР 10 серпня 2020 року, відносно ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ст. 340 КК України та ОСОБА_8 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ст. 340, п. 3, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4, 5 ст. 27 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали складений та проголошений 22 лютого 2022 року о 17:15 год.

Головуючий - суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1
Київської області

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_2
Київської області

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_12