Вирок
Іменем України
04.10.2022 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

10 вересня 2020 року, приблизно о 23 годині 45 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW 535i», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Стрийській у м.Львові, у напрямку за межі міста, при проїзді ділянки дороги у районі будинку №260, що відноситься до вулиці Стрийської, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п.1.5, 1.10; Розділу 2 п.п.2.3. б); Розділу 12 п.12.4; Розділу 18 п.18.1 Правил дорожнього руху, які виразились у тому, що він не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, рухався з перевищенням максимально допустимої швидкості, перед наближенням до пішохідного переходу не зменшив швидкість аж до зупинки, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_11 , який переходив проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, зліва направо, по напрямку руху автомобіля марки «BMW 535i», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мав перевагу для руху, у результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та показав суду, що у вчиненому щиро розкаюється, зазначивши, що він дійсно 10 вересня 2020 року, близько 12 ночі, керуючи автомобілем марки «BMW 535i», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Стрийській у м.Львові у центральній смузі для руху, у напрямку за межі міста, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 . Щиро кається у скоєному з необережності, просив суворо його не карати, дати можливість виправитись без реального позбавлення волі. Також пояснив, що відшкодував матеріальну і моральну шкоду трьом потерпілим.

В судовому засіданні 12.09.2022 року потерпіла ОСОБА_7 підтримала подану нею заяву про відмову від цивільного позову. Показала суду, що завдана їй кримінальним правопорушенням шкода відшкодована в повному обсязі. Щодо призначення покарання просила суд, не застосовувати до обвинуваченого покарання, пов`язане з позбавленням волі, зважаючи на молодий вік обвинуваченого та повне відшкодування завданої шкоди.

В судовому засіданні 12.09.2022 року потерпілий ОСОБА_6 подану ним заяву про відмову від цивільного позову підтримав. Показав суду, що обвинуваченим відшкодовано йому в повному обсязі завдану шкоду, також, просив суд не призначати такому покарання, пов`язане з позбавленням волі та надати обвинуваченому можливість виправитись без реального позбавлення волі.

В судовому засіданні 12.09.2022 року потерпіла ОСОБА_8 підтримала подану нею заяву про відмову від цивільного позову. Також, підтвердила, що обвинуваченим відшкодована завдана їй кримінальним правопорушенням шкода в повному обсязі. Щодо призначення покараня, як і інші потерпілі, просила суд не застосовувати до обвинуваченого покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхiдне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Зазначене, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Як вбачається з досудової доповіді про обвинуваченого (т.1, а.с. 208-209), обвинувачений ОСОБА_4 має постійне житло, проживає з мамою, в 2015 році закінчив технологічний коледж державного вищого навчального закладу "Національний лісотехнічний університет України" за спеціальністю "Оброблювання деревини" і здобув кваліфікацію техніка-технолога; працює неофіційно фрілансером вдома, фінансово підтримує своїх батьків; на обліку в психіатра та нарколога не перебуває; шкодує про вчинене правопорушення. Згідно характеристики благодійного фонду "Загін небайдужих" ОСОБА_4 був у них волонтером з 05.03.2020 року по 27.05.2020 року; за час волонтерської діяльності зарекомендував себе, як людина небайдужа до потреб особливих людей у нашому суспільстві, не раз ініціював поїздки волонтерів до хворих людей, організовував супровід на лікувальні процедури, розвозив волонтерів по необхідних локаціях, на той час організував майже третину всіх мобільних виїздів в критичних ситуаціях, приймав активну участь в діяльності фонду як водій на безоплатній основі. Щодо особистих якостей ОСОБА_4 в міру самокритичний, намагається уникати конфліктних ситуацій, у спілкуванні відвертий, ввічливий, чесний, доброзичливий, відповідальний, на критику реагує правильно та приймає її до уваги; вміє працювати в колективі, достатньо самостійний, не потребує додаткового стимулювання в процесі виконання поточних завдань. Згідно характеристики ЛКП "Південне" скарг від сусідів на ОСОБА_4 не поступало.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість, а також низький середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, займається волонтерською діяльністю, повністю відшкодував завдану потерпілим матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, позицію, як прокурора, так і потерпілих які просили призначити покарання обвинуваченому із застосуванням іспитового строку, враховуючи висновки досудової доповіді, наявність обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Окрім цього, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

При вирішенні питання про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд приймає до уваги, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, є волонтером Міжнародного Благодійного Фонду "Загін небайдужих", що підтверджується довідкою від 28.03.2022 року; в діяльності використовує автомобіль. За таких обставин, враховуючи рекомендації, надані в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд приходить до переконання, що попередження вчинення ОСОБА_4 нових правопорушень на транспорті можливе без застосування до нього додаткового покарання.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовано заподіяні кримінальним правопорушенням збитки в повному обсязі, що підтверджується поданими потерпілими розписками від 12.09.2022 року та поданими ними кожним окремо заяв про відмову від цивільного позову, в яких зазначено, що шкода, яка була завдана обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодована в повному обсязі, до останнього не має жодних претензій, а також їх поясненнями в судовому засіданні, що подану позовну заяву не підтримують.

Відповідно до вимог ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Частиною 1 статті 127 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи те, що потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у поданих ними кожним окремо завах про відмову від цивільного позову вказали, що обвинувачений повністю відшкодував їм заподіяну матеріальну і моральну шкоду, суд бере до уваги такі заяви і вважає, що такі не суперечать закону, не порушують права, свободи та законні інтереси інших осіб, підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, а тому суд вважає за можливе прийняти відмову потерпілих від цивільних позовів та з врахуванням вимог п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження у кримінальному провадженні в частині цивільних позовів потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 .
При цьому потерпілим (цивільним позивачам) ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід роз`яснити, що згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення інженерно-транспортних експертиз в розмірі 4903 (чотири тисячі дев`ятсот три) гривні 50 коп.

Речовий доказ - автомобіль марки «BMW 535i» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_4 , як власнику вилученого майна, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2020 року.
Прийняти відмову від цивільного позову потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_6 .
Провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - закрити у зв`язку з відмовою від позову.
Прийняти відмову від цивільного позову потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_7 .
Провадження за цивільним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, - закрити у зв`язку з відмовою від позову.
Прийняти відмову від цивільного позову потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_8 .
Провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, - закрити у зв`язку з відмовою від позову.
Роз`яснити цивільним позивачам - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1