ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1429/22 Справа № 206/4601/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року про залишення без задоволення заяви захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року заяву захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення залишено без задоволення.
Як встановлено судом, вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2018 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі. У вироку було надано оцінку показам обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона не хотіла вбивати ОСОБА_10 , а лише хотіла захистити себе та своїх дітей. Такі покази спростовуються, зокрема, характером дій обвинуваченої, спрямованих на позбавлення життя потерпілого та їх послідовністю, а саме: активний характер дій обвинуваченої щодо цілеспрямованого взяття знаряддя вбивства та нанесення потерпілому декількох тілесних ушкоджень, виражених у вигляді колото-різаних поранень. При цьому обвинувачена не могла не розуміти, що такі дії можуть привести до смерті потерпілого. Судом враховано, що потерпілий погрожував їй та її сину розправою та бив її в то день. Суд також зауважив, що обвинувачена мала реальну можливість уникнути таких тяжких наслідків та не застосовувати ніж, покинувши дім, втекти або викликати поліцію, чого вона не зробила. Судом враховано пом`якшувальні обставини, зокрема, щире каяття, вчинення злочину жінкою в стані вагітності, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого, наявності на утриманні чотирьох малолітніх дітей. Доходячи до висновку про можливість застосування ст. 69 КК України, судом також враховано, зокрема, неправомірну поведінку загиблого ОСОБА_10 , який за місцем мешкання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, притягався до адміністративної відповідальності за фактом насильства у сім`ї, який неодноразово ображав обвинувачену, принижуючи її гідність, застосовував до неї фізичне насильство.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2019 року вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін. В ухвалі, зокрема, зазначено, що тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні ОСОБА_8 в обстановці, що не свідчить про знаходження її в стані необхідної оборони. Так, в будинку ОСОБА_8 взяла кухонний ніж та вийшла з ним на вулицю, що вказує на завчасне готування її до нанесення потерпілому ударів предметом, застосування якого може призвести до смерті людини ножем, що спростовує існування обов`язкової ознаки перебування в стані необхідної оборони, а саме наявності невідкладної необхідності в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення суспільно небезпечного посягання. З боку потерпілого не було такого суспільно небезпечного посягання щодо неї чи її сина, яке б потребувало негайного його відвернення чи припинення шляхом завдання йому ударів ножем у життєво важливий орган, а тому аналіз досліджених доказів у кримінальному провадженні свідчить про те, що ОСОБА_8 під час заподіяння смерті потерпілому не перебувала у стані необхідної оборони. Крім того, колегія суддів погодилась з тим, що вказані у вироку Самарського районного м. Дніпропетровська від 17 вересня 2018 року обставини, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому вони обґрунтовано взяті судом до уваги при застосуванні положень ст. 69 КК України.
Залишаючи без задоволення заяву захисника засудженої, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини на які вказує захисник в розумінні вимог КПК України не є нововиявленими і були предметом дослідження в ході розгляду кримінального провадження відносно засудженої.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі захисник засудженої просить ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року про залишення без задоволення заяви захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що висновки суду першої інстанції про те, що у наведених стороною захисту підставах для перегляду вироку суду відсутні ознаки нововиявленості є передчасними. Захисник вважає, що систематичний характер домашнього насилля відносно ОСОБА_8 під час розгляд кримінального провадження та кваліфікації її дій як умисне вбивство, не був взятий судом першої інстанції до уваги. Зазначає, що нововиявлені обставини, викладені в заяві, які підтверджують вчинення саме систематичного домашнього насильства до ОСОБА_8 існували на момент ухвалення рішення, проте на час розгляду справу ці обставини не були і не могли бути відомі суду, і, відповідно, взяті до уваги.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник засудженої апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Засуджена в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженої заперечувала, посилалась на її безпідставність та необґрунтованість, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Перелік обставин, які визнаються нововиявленими, є вичерпним та знайшов своє відображення у ч. 2 ст. 459 КПК України. Це є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Із змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що вступив у законну силу, юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовують через їх попередню невідомість та істотність висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та постановлення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Приписами п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України передбачено, що у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду. Тобто, заявник повинен вказати конкретні порушення закону, що є підставами для перегляду судового рішення, які, на його думку, допущені при постановленні цього рішення в зв`язку із нововиявленими обставинами, привести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Системне тлумачення положень ст. 459, п.п. 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Колегія суддів звертає увагу на те, що заявник повинен вказати конкретні порушення закону, що є підставами для перегляду судового рішення, які, на його думку, допущені при постановленні цього рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, привести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Особливістю провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами є те, що воно здійснюється у зв`язку із виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінальної справи, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі заявнику та суду.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2018 року визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 січня 2019 року вказаний вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України - залишено без змін.
В ході судового провадження в суді першої інстанції, а також, в ході перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного вироку, судами було надано повну та об`єктивну оцінку діям обвинуваченої та її показам про те, що вона не хотіла вбивати ОСОБА_10 , а лише хотіла захистити себе та своїх дітей. Досліджено характер дій обвинуваченої, спрямованих на позбавлення життя потерпілого та їх послідовністю, а саме: активний характер дій обвинуваченої щодо цілеспрямованого взяття знаряддя вбивства та нанесення потерпілому декількох тілесних ушкоджень, виражених у вигляді колото-різаних поранень. Враховано, що потерпілий погрожував їй та її сину розправою та бив її в день тих подій, а також, в якості обставин, що пом`якшують покарання, враховано: щире каяття, вчинення злочину жінкою в стані вагітності, наявності на утриманні чотирьох малолітніх дітей, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого, який за місцем мешкання характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, притягався до адміністративної відповідальності за фактом насильства у сім`ї, який неодноразово ображав обвинувачену, принижуючи її гідність, застосовував до неї систематичне фізичне насильство.
Доводи захисника засудженої, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до того, що за умови врахування судами тієї обставини, що ОСОБА_8 зазнавала систематичного домашнього насильства від потерпілого ОСОБА_10 саме у розумінні відображеного у постанові Касаційного кримінального суду від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19 тлумачення терміну «систематичне домашнє насильство» суди мали б дійти висновку про те, що ОСОБА_8 в момент нанесення ударів ножем потерпілому ОСОБА_10 діяла у стані необхідної оборони, що в свою чергу виключає кримінальну протиправність її діяння.
Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги захисника засудженої, оскільки в них відсутні ознаки нововиявлених, так як вони були відомі суду при розгляді справи відносно ОСОБА_8 , зокрема, систематичне застосування до засудженої фізичного насильства було предметом ретельної перевірки судами першої та апеляційної інстанції при розгляді кримінального провадження, і враховане судами як обставина, що пом`якшують покарання та дають підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_8 покарання.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що обставини, на які сторона захисту посилається як на нововиявлені в апеляційній скарзі фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням в частині правової кваліфікації дій ОСОБА_8 , а саме, захисник вважає, що в даному випадку мала місце необхідна оборона, але така позиція обвинуваченої також була ретельно перевірена судами, діям обвинуваченої було надано оцінку у сукупності із обставинами та наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, і суди дійшли висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 стану необхідної оборони.
Викладене у постанові Касаційного кримінального суду від 25 лютого 2021 року у справі № 583/3295/19 тлумачення «систематичного домашнього насильства», яке за думкою сторони захисту можливо було б проектувати на вчиненні кримінального правопорушення в цьому кримінальному провадженні, зокрема, на насильство ОСОБА_10 відносно ОСОБА_8 , не змінює та не впливає на будь-які фактично встановлені обставини в ході судового розгляду кримінального провадження щодо характеру та періодичності домашнього насильства, якого зазнавала ОСОБА_8 з боку потерпілого ОСОБА_10 , яким була надана відповідна правова оцінка.
Визначення терміну «систематичне домашнє насильство», а також вимог доказування систематичності цього насильства у судовій практиці на рівні Касаційного кримінального суду Верховного Суду є тією обставиною, яка лише впорядковує та систематизує характер та ознаки такого насильства, які в свою чергу покладаються в підґрунтя цього визначення та в своїй сукупності складають саме «систематичне домашнє насильство».
Відтак, саме по собі визначення Касаційним кримінальним судом тлумачення терміну «систематичного домашнього насильства» об`єктивно не є нововиявленою обставиною в даній справі у розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, оскільки судам під час розгляду справи були відомо, що ОСОБА_8 на час скоєння злочину дійсно піддавалась насильству у сім`ї з боку потерпілого ОСОБА_10 , яке час від часу відбувалось у їх сім`ї, кожна обставина, яка свідчила про випадки насильства з боку ОСОБА_10 відносно ОСОБА_8 була досліджена судами окремо та їм була надана відповідна правова оцінка за підсумками їх дослідження під час призначення покарання, що підтверджується прийнятими судовими рішеннями за результатом розгляду кримінального провадження та перегляду оскаржуваного вироку судом апеляційної інстанції.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи захисника засудженої фактично спрямовані на незгоду з судовими рішеннями, що є підставою для їх оскарження в касаційному порядку, але не є підставою для перегляду вироку першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами в розумінні ч. 2 ст. 459 КК України, а відтак, підстав для скасування ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року, колегія суддів не вбачає.
А тому, враховуючи викладене та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року про залишення без задоволення заяви захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 щодо перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4