Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4930/22
Провадження №1-кп/523/1245/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

14.06.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м Одеси ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001185 від 17 серпня 2019 року із звинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тростянці, Великомихайлівського (в даний час Роздільнянського) р-ну, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, засудженого вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року, за ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого від його відбування з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , будучи судимим за ч.1 ст.185 КК України, перебуваючи близько 00 годин 50 хвилин 17 серпня 2019 року на виробничій території, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів та з умислом на заволодіння належного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіля марки «Volkswagen Transporter», в кузові білого кольору, н/з НОМЕР_1 , вартістю 63304,25 грн, сів за кермо, за допомогою ключа від замку запалювання привів у дію двигун та, керуючи цим транспортним засобом, залишив на ньому зазначену виробничу територію, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому визнав повністю та показав, що в нічний час одного із днів декілька років тому він, працюючи у потерпілого, вирішив без його дозволу використати мікроавтобус, задля чого взяв ключі, техпаспорт, сів за кермо та виїхав за територію заводу. В наступному він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, після якої реалізував розбите авто під розбірку на запчастини. У вчиненому щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого представником потерпілого та обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведення вини ОСОБА_6 у вміненому йому діянні.

Таким чином суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_6 дій, які полягали в тому, що він, будучи судимим за ч.1 ст.185 КК України, перебуваючи близько 00 годин 50 хвилин 17 серпня 2019 року на виробничій території, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів та з умислом на заволодіння належного ОСОБА_4 автомобіля марки «Volkswagen Transporter», в кузові білого кольору, н/з НОМЕР_1 , вартістю 63304,25 грн, сів за кермо, за допомогою ключа від замку запалювання привів у дію двигун та, керуючи цим транспортним засобом, залишив на ньому зазначену виробничу територію, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Зазначені дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 63304,25 грн та моральної шкоди в розмірі 10000 грн, який ОСОБА_6 визнав в повному обсязі.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Обвинувачений визнав заявлені до нього майнові вимоги, а їх розмір доводиться змістом доведеного в суді обвинувачення, у зв`язку із чим, позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві зазначив, що втрата належного йому майна призвела до психологічного стресу, душевного болю, а також до моральних страждань, що порушило умови його повсякденного життя, позбавило можливості вільно пересуватися та використовувати транспортний засіб в його виробничій діяльності.

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах спричинення потерпілому майнової шкоди, це безумовно, потягло для ОСОБА_4 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненому, але добровільно не відшкодував заподіяну шкоду, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди в повному розмірі, 10000 грн. На думку суду, ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

При призначенні обвинуваченому покарання суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує отримані в судовому засіданні показання обвинуваченого про його неофіційне працевлаштування на будівництві, факт ще одного притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, а також не перебування на спеціалізованих обліках в медичних установах.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винуватого, суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого діяння, а також факту засудження ОСОБА_6 у 2018 році за вчинення іншого злочину аналогічної спрямованості, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69,75,76 КК України, у зв`язку із чим, необхідно допустити подальшу ізоляцію ОСОБА_6 від суспільства, з наступним його поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, тобто призначити покарання у виді позбавлення волі.

Суд також вважає можливим не застосувати до ОСОБА_6 такий вид додаткового покарання як конфіскація належного йому майна, оскільки відсутні дані про наявність такого майна.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 2 (два) місяці.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 14 червня 2022 року.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , спричинену майнову шкоду в розмірі 63304 (шістдесят три тисячі триста чотири) грн 25 коп., а також моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через Суворовський районний суд м. Одеси, протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_6 в той же строк, з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1