печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , представника власників майна адвоката: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В :

12.08.2022 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, а саме на: земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:3700, яка відповідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ..
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.
У судовому засіданні представник власників майна адвокат: ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, просив у задоволенні його вимог відмовити, зазначив, що 10.10.2002 року громадянин України ОСОБА_7 став власником земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:3700, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ- НОМЕР_3 , виданим 10.10.2002 Полянською сільською радою, на підставі рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради від 11.07.2002 за № 25.
З метою продажу земельної ділянки та враховуючи те, що остання не була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_7 звернувся до державного реєстратора із заявою про її реєстрацію.
08.06.2022 державнм реєстратором Калуської сільської ради Івано-Франківської області ОСОБА_8 зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку, номер запису про права власності: 47030994.
15.06.2022 ОСОБА_7 продав земельну ділянку в рівних частках ( по ) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Таким чином, з 15.06.2022 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є законними власниками земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:3700, яка розташована в АДРЕСА_1 .
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, заперечення адвоката, дослідивши матеріали провадження за вказаним клопотанням, приходить до наступного висновку.
Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000441 від 06.05.2020 за фактом зловживання владою та службовим становищем з боку окремих посадових осіб Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді передачі у власність ряду фізичних осіб земельних ділянок із категорії земель запасу за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж 2018-2022 років на території Івано-Франківської області за участі посадових осіб, у тому числі Поляницької ОТГ, Яремчанської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області передано у власність ряду фізичних осіб земельні ділянки із категорії земель запасу з порушенням вимог діючого законодавства та які являються родичами посадових осіб зазначених вище установ.
Так, встановлено, що на території Івано-Франківської області діє група осіб, яка попередньо вступивши в злочинну змову з колишніми працівниками правоохоронних органів займаються незаконним захопленням (виведенням з державної власності та привласненням) земель лісового фонду поблизу с. Поляниця (ТК «Буковель»), Яремчанської міської ради, шляхом фальсифікації рішень Яремчанської сільської ради та державних актів на право власності.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що колишній начальник відділу в м. Яремчому ГУ Держгеокадастру в Івано - Франківській області ОСОБА_9 достовірно знаючи, що земельні ділянки належать ДП «Ворохтянське ЛГ», без погодження з керівництвом лісового господарства, у порушення вимог лісового кодексу України, шляхом організації процесу по фальсифікації рішень Поляницької сільської ради та державних актів на право власності в АДРЕСА_2 реалізував схему по відведенню та реєстрації земельних ділянок (на даний час встановлено 52 ділянки) на підставних осіб. Пошуком бланків та подальшим виготовленням підроблених державних актів займається ОСОБА_9 . До злочинної схеми по виведенню з державної власності земельних ділянок було залучено ряд осіб, та розподілено конкретні ролі кожному. Відповідно до здобутої інформації, - групою осіб отримувались фіктивні державні акти на земельні ділянки, на підставі яких виготовлялась технічна документація. Під час виготовлення технічної документації на земельні ділянки було залучено приватні підприємства, фізичних осіб підприємців, колишніх працівників міліції, діючих та колишніх кадастрових реєстраторів, приватних нотаріусів та діючих спеціалістів відділу у м. Яремчому Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м. Яремчому Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.
Так, оперативними співробітниками ДВБ НП України в ході виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, встановлено що група осіб у тому числі колишній начальник Яремчанського відділу ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_9 володіючи інформацією про те, що ДП «Ворохтянське ЛГ» не отримувало державного акту на право користування земельними ділянками, у зв`язку з чим межі лісового господарства не позначені в публічній кадастровій карті та про те, що у вказаному відділі відсутні документи, якими б можна було підтвердити наявність державних актів на право власності на земельні ділянки (книги реєстрації державних актів, поземельні книги та інші документи), спільно з посадовими особами землевпорядних організацій на підставі підроблених документів здійснили розробку та затвердження проектів землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок фактично внесли недостовірну інформацію до Державного земельного кадастру, про земельні ділянки та зареєстрували інформацію про право власності на підставних осіб, після чого вказані особи здійснили реєстрацію права власності на земельні ділянки в ДРРП. Незаконно привласнені земельні ділянки належать до земель лісового фонду, а саме ДП «Ворохтянське ЛГ» так як до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними ділянками, документів, що підтверджують це право, на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, передачі земель у приватну власність за рахунок земель лісогосподарського призначення, що до цього часу перебувають у постійному користуванні державного підприємства, інвентеризація ніколи не проводилась, цільове призначення земель лісогосподарського призначення жодним рішенням не змінювалось.
В подальшому, з метою приховування слідів вчинення злочину, групою осіб здійснено поділ незаконно привласнених земельних ділянок та таким чином створено правоустановчі документи для їх подальшого продажу, з метою набуття підставними особами цивільно-правового статусу «добросовісного набувача»
Для проведення зйомок та виготовлення технічної документації з землеустрою ОСОБА_10 залучав сертифікованих інженерів землевпорядників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Також ОСОБА_9 до злочинної діяльності залучено ОСОБА_13 , який перебував на посаді державного кадастрового реєстратора, використовуючи надані повноваження, вносив відомості до державного земельного кадастру про розташування земельних ділянок, формував поземельні книги та інші документи.
Державну реєстрацію права власності на земельні ділянки на підставі підроблених документів здійснював державних реєстратор виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_14 та державний реєстратор виконавчого комітету Калуської міської ради ОСОБА_8 .
Члени злочинної групи, усвідомлюючи те, що відчужити земельні ділянки без наявності правоустановчого документу неможливо, розробили злочинний план, метою якого було створення правоустановчих документів, на підставі якого можливо зробити законне відчуження земельної ділянки, а саме заяви про поділ земельної ділянки, враховуючи те, що нотаріусу для посвідчення правильності підпису в заяві про поділ земельної ділянки, достатньо витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким підтверджується право власності на об`єкт нерухомості.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне привласнення земельних ділянок та легалізацію майна набутого злочинним способом, підставні особи або їх представники під керівництвом членів групи, звернулись до приватних нотаріусів, якими було посвідчено заяви про поділ незаконно привласнених земельних ділянок, чим було створено начебто належний правоустановчий документ для їх продажу.
В подальшому, на підставі нотаріальних заяв про поділ земельних ділянок, підставними особами або особами за їх дорученнями, за відповідними зверненнями сертифікованими інженерами-землевпорядниками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було розроблено технічну документацію з землеустрою щодо поділу земельних ділянок, яку всупереч законних вимог повторно погоджено працівниками Держгеокадастру та присвоєно нові кадастрові номери та таким способом створено законні правовстановлюючі документи на земельні ділянки.
В ході досудового розслідування встановлено, що з земель лісового фонду незаконно виведено та привласнено близько 10 га., які фактично перебувають у володінні ДП «Ворохтянське ЛГ».
Крім цього встановлено, що 08.06.2022 державним реєстратором Виконавчого комітету Калуської міської ради ОСОБА_8 на підставі підроблених документів здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:3700 площею 0,85 га. з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства за ОСОБА_7 на підставі державного акту серія та номер: ІІ- НОМЕР_3 , виданий 10.10.2002 Поляницькою сільською радою. Земельні ділянка з кадастровим номером :22:002:3700 в системі географічних координат знаходиться в 37 та 26 виділі 24 кварталу Поляницького лісництва ДП «Ворохтянське ЛГ». ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється особою підвищеного злочинного впливу на прізвисько « ОСОБА_15 », має кримінальний статус «положенця» по Волинській області, якого за наявною інформацією готували на «коронування» на «злодія в законі».
З метою приховування наявності майна ОСОБА_7 , державним реєстратором та розробником технічної документації з землеустрою під час реєстрації було змінено одну цифру в РНОКПП.
Встановлено, що 15.06.2022 приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу, Івано-Франківської області, ОСОБА_16 посвідчено договір купівлі-продажу, серія та номер: 1518, виданий 15.06.2022 на підставі якого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 продав вказану незаконно набуту земельну ділянку ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Земельну ділянку з кадастровим номером :22:002:3700 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Прокурор вказує, що з метою збереження речових доказів, виникла необхідність в арешті майна.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор ОСОБА_3 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, з посиланням на те, що земельна ділянка є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Разом з тим, в матеріалах клопотання постанова про визнання речовими доказами земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:3700, яка відповідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 - відсутня.

Відтак, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви, з яких він дійшов такого висновку, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, з наданих до матеріалів клопотання документів не вбачається проведення слідчих (розшукових) дій щодо земельної ділянки за кадастровим номером :22:002:3700, арешт на яку просить накласти прокурор в рамках даного кримінального провадження.
Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Приходячи до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходжу з того, що прокурор не довів, що земельна ділянка з кадастровим номером :22:002:3700, яка відповідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , матиме істотне значення для подальшого розслідування кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1