ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2783/22 Справа № 310/7013/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000443 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бугульма, Татарстан, Російської Федерації, громадянка України, не працюючої, яка має на утриманні неповнолітню доньку, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 до 04 листопада 2022 року.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд врахував що ризики переховування обвинуваченої від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшилися, а тому, на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
В апеляції:
- захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати щодо обвинуваченої ОСОБА_5 інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
В обґрунтування своїх доводів захисник зауважує, що на даний час кримінальне провадження не знаходиться в провадженні судів України, а прокурор не звертався з клопотанням про відновлення матеріалів кримінального провадження.
Окрім цього вказує, що під час затримання ОСОБА_5 в неї був встановлений лише факт вживання метадону, ознак наркотичного сп`яніння встановлено не було, більш того, остання з 22 травня 2022 року взагалі не вживає наркотичні засоби.
Зазначає, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, доньку, має позитивні характеристики та нагороди.
Також захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, не здатний забезпечити в належному обсязі виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.
Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, заяв про участь у розгляді справи не надходили, тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченої під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання до десяти років з конфіскацією майна, судовий розгляд по даній справі триває, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що визначені судом ризики продовжують існувати.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останній, та більш м`які запобіжні заходи, в тому числі і у вигляді запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої, а тому, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на те, що на даний час кримінальне провадження не знаходиться в провадженні судів України, а прокурор не звертався з клопотанням про відновлення матеріалів кримінального провадження, не є обґрунтованими, оскільки кримінальне провадження перебуває в провадженні Томаківського районного суду Дніпропетровської області, відповідно до розпорядження Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року.
Посилання захисника на те, що під час затримання ОСОБА_5 в неї був встановлений лише факт вживання метадону, ознак наркотичного сп`яніння встановлено не було, більш того, остання з 22 травня 2022 року взагалі не вживає наркотичні засоби, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, та ці обставини будуть перевірені в нарадчій кімнаті з винесенням остаточного рішення по справі в суді першої інстанції.
Посилання захисника на наявність у обвинуваченої ОСОБА_5 постійного місця проживання, доньку, позитивних характеристик та нагород, в даному випадку не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченої.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000443 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3