Справа № 462/7481/20
провадження 1-кс/462/975/22
У Х В А Л А

20 червня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю: заявника обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в:

14.06.2022 року обвинувачений ОСОБА_3 подав до суду заяву про відвід судді, у якій висловив недовіру головуючій судді ОСОБА_7 , яка здійснює судове провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України. Свою заяву обґрунтував тим, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді, оскільки у підготовчому судовому засіданні суддя не вжила заходів щодо правильності визначення підсудності даного кримінального провадження Залізничному районному суду м. Львова, без належного обґрунтування продовжує дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заяву про відвід судді підтримали повністю, просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечили проти заявленого відводу, вказала, що заявник не навів жодних підстав для відводу, передбачених КПК України, вважає заяву необґрунтованою та безпідставною.

Особа, якій заявлено відвід не виявила бажання дати пояснення.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали заяви, суд приходить до переконання, що заява обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючої судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід., за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивований.

Як вбачається із поданої заяви про відвід судді, однією із наведених підстав для відводу головуючої судді обвинувачений ОСОБА_3 вказує на не вжиття суддею заходів щодо правильного визначення підсудності даного кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, яке було проведено судом 01.12.2020 року та ухвала про призначення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001305 від 18 червня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України до судового розгляду набрала законної сили.

Разом з тим, згідно матеріалів пояснень учасників судового засідання, на даний час триває вже триває судовий розгляд даного кримінального провадження, а відтак такий відвід заявлено з порушенням вимог ст. 80 КПК України.

Крім цього, відвід повинен бути вмотивований.

Статтею ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Відтак суд, який розглядає справу має бути безстороннім і незалежним за ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
В обґрунтування своєї заяви про відвід обвинувачений не навів належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені зазначеними нормами КПК України, подана заява не містить жодних обґрунтувань та мотивів відводу.

Щодо покликань ОСОБА_3 на безпідставне продовження суддею строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то суд враховує, що ухвали судді у даному кримінальному провадженні про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, які були оскарженні його захисниками до апеляційного суду, залишені без змін та набрали законної сили, та такі доводи заявника свідчать про незгоду заявника з процесуальним рішеннями головуючої судді при розгляді вказаного кримінального провадження, а тому, дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника, що не може слугувати підставою для відводу.

Будь-які обставини, які б свідчили про заінтересованість чи необ`єктивність судді, її безсторонність, при розгляді кримінального провадження, що відповідно до вимог ст. 75, 76 КПК України є підставами для відводу - відсутні.

Відтак, оскільки судом не встановлено та заявником не наведено жодних підстав, передбачених ст. 75, 76 КПК України, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 344, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючої судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1