Справа №756/8879/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2763/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року, якою продовжено строк дії обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 вересня 2022 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Змінити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий арешт за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,4,9 ч.5 ст.194 КПК України, до 01 вересня 2022 року.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Зазначені ризики судом першої інстанції, щодо можливості ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілих та свідків, або вчинити інше кримінальне правопорушення носять неконкретний та абстрактний характер, що не дає змоги дійти висновку про наявність зазначених ризиків. Відсутні будь-які конкретні докази (фактичні дані) щодо намірів або дій ОСОБА_7 направлених на незаконний вплив на потерпілих та свідків.

Разом з тим, продовження тримання під вартою обвинуваченого не може бути застосовано з тієї причини, що у разі доведення його вини буде призначене покарання у виді позбавлення волі, на це неодноразово вказував ЄСПЛ у рішеннях «Панченко проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Худойоров проти Росії», «Рохліна проти Росії».

Слід також зазначити, що інформування ОСОБА_7 про притягнення останнього до кримінальної відповідальності, утримання його під вартою вже 19 місяців, само по собі є стримуючим для нього фактором від вчинення аналогічних або будь-яких злочинів.

Сторона захисту зазначає, що доводи сторони обвинувачення щодо наявності приводів та підстав для продовження строку тримання під вартою ґрунтуються виключно на припущеннях.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Правовими приписами ст.331 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.153 КК України (у редакції 2001 року), ч.2 ст.15 ч.3 ст.152 КК України (у редакції 2001 року), ч.1 ст.156, ч.ч.3,4 ст.152 КК України, ч.ч.4, 5 ст.301 КК України (у редакції Закону від 06.10.2018), які відносяться до різного ступеню тяжкості, в тому числі і особливо тяжких злочинів. Вказані кримінальні правопорушення беззаперечно викликають суспільний резонанс та відповідно до обвинувального акту, мали місце протягом тривалого часу та деякі з них вчинялися саме під час професійної діяльності ОСОБА_7 . Крім того, на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження доказів, а потерпілі та свідки взагалі ще не допитувалися.

Сукупність вказаних обставин, на думку колегії суддів, свідчить про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілих та свідків, учинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені в апеляційних скаргах дані про особу обвинуваченого, а саме наявність у нього міцних соціальних зв`язків, та те, що він є відомою та публічною людиною, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута на даний час шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також твердження сторони захисту, що стороною обвинувачення не доведено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлена наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка вказує на те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року, якою продовжено строк дії обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 вересня 2022 року включно без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :