УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2022 Справа №607/13224/22 Провадження №1-кп/607/1604/2022 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження №0000127, дані про яке 25.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красівка, Тернопільського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2022 близько 07-ої години ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем спільного проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, вступив в словесний конфлікт із своїм батьком ОСОБА_5 .

В ході словесного конфлікту, ОСОБА_4 , діючи зі злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , хоча повинен був і міг їх передбачити, схопив правою рукою батька ОСОБА_5 за ліву кисть та лівою рукою за ліве передпліччя та викрутив його руку. Після чого, ОСОБА_4 , діючи з необережності, зі злочинною недбалістю, притиснув ліве плече батька ОСОБА_5 до кута стіни, внаслідок чого спричинив перелом лівої плечової кістки.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 завдано тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому тіла лівої плечової кістки у середній третині, що за ступенем тяжкості належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння - п.п.2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» МОЗ України, Київ, 1995).

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. Показав, що дійсно 22.07.2022 близько 07-ої години, перебуваючи за місцем спільного проживання, розпочав словесний конфлікт зі своїм батьком ОСОБА_5 , в ході якого ненавмисно схопив останнього за руку та викрутив її, а згодом притиснув його ліве плече до кута стіни, чим з необережності завдав своєму батьку ОСОБА_5 перелом лівої плечової кістки. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному щиро розкаявся, просив суворо його не карати.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, а також враховуючи, що судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинуваченого та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 , подавши відповідну письмову заяву, клопотав перед судом про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України, на підставі ст.46 КК України, посилаючись на те, що завдану кримінальним правопорушенням шкоду відшкодував повністю, з потерпілим примирився.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував щодо закриття відносно обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності, підтвердивши примирення з обвинуваченим, а також те, що останній повністю відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.128 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, та закриття кримінального провадження.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
За правилами п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.ч.1,4 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За змістом ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Так, згідно з положеннями ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Санкція ст.128 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.
Згідно ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України є нетяжким злочином.
В судовому засіданні встановлено, що діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 дійсно мало місце, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України і ОСОБА_4 винний в його вчиненні.
Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений ОСОБА_4 зрозумів наслідки закриття щодо нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, отже є особою, до якої можуть бути застосовані положення ст.46 КК України.
Виходячи з аналізу кримінального та кримінального процесуального законодавства, підставою для застосування ст.46 КК України є дотримання сукупності передбачених нею умов: особа вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин вперше; винний примирився з потерпілим; відшкодував завдані ним збитки або усунув заподіяну шкоду.
Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 439/397/17 (провадження N 13-66 кс18), що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст.46 КК України.
З огляду на викладене та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, який не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, не є порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду, з потерпілим примирився, суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст.46 КК України для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.
Також суд враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
На підставі наведеного, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого ст.128 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього - закрити.
Судом встановлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст.284-286, 372, 376 КПК України, ст.ст.44, 46 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого ст.128 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.
Кримінальне провадження №0000127, дані про яке 25.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_1