19.07.2022
Справа № 331/2007/22
Провадження № 1-кс/331/637/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001124, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0001124, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

В обгрунтування вищезазначеного клопотання зазначено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування №0001124, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що ОСОБА_4 будучи громадянином України та водночас проросійськи налаштованою особою, не пізніше 15.04.2022 (точна дата органом досудового розслідування не встановлена) перебуваючи у смт. Розівка, Пологівського району Запорізької області, територія якої з 03.03.2022 по теперішній час знаходиться під окупацією представників збройних сил російської федерації (далі за текстом зс рф), усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч передбачених Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» та інших законів і нормативних актів добровільно погодився (надав згоду) на пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб, з числа військової окупаційної адміністрації держави-агресора рф зайняти посаду тимчасово виконувача обов`язків голови Розівської селищної адміністрації, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади Розівської селищної адміністрації, створеної на окупованій території Розівської ОТГ.

Відповідно до займаної ОСОБА_4 посади, на нього були покладені обов`язки щодо здійснення керівництва та організації робіт, на тимчасово окупованій території а саме:

- проводити наради, щоденні засідання діяльності незаконно створеного органу влади;

- підписувати накази і розпорядження щодо діяльності незаконно створеного органу влади - Розівської селищної адміністрації та інших незаконно створених владних органів та території Розівської ОТГ;

- налагодження роботи сільськогосподарських виробників;

- регулювання доставки паливно-мастильних матеріалів на тимчасово окуповану територію смт. Розівка Пологівського району Запорізької області;

- вирішує питання щодо соціальних виплат місцевим жителям від представників окупаційної влади;

- вирішення питань щодо організації та отримання фінансування від представників військової окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації та представників терористичної організації «Донецька народна республіка» (далі за текстом терористична організації «ДНР»).

Так, ОСОБА_4 19.04.2022 діючи умисно, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, займаючи посаду тимчасово виконувача обов`язків голови Розівської селищної адміністрації, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконно створеному органі влади Розівської селищної адміністрації, з метою підтримки та пропаганди серед місцевого населення діяльності представників військової окупаційної адміністрації держави-агресора рф перебуваючи у приміщення Центрального будинку культури за адресою: Запорізька область, Пологівський район смт. Розівка, вул. Центральна, 92 організував проведення голосування серед мешканців Розівської ОТГ з питання звернення до голови терористичної організації «ДНР» ОСОБА_6 про тимчасове приєднання Розівської ОТГ до терористичної організації «ДНР» за результатами якого було прийняте позитивне рішення стосовно такого звернення.

Далі, ОСОБА_4 діючи умисно, будучи тимчасово виконувачем обов`язків голови Розівської селищної адміністрації незаконно створеного органу влади, 20.04.2022 з метою підтримки та пропаганди встановленої на окупованій території України окупаційної влади держави-агресора, провів агітаційну роботу із 6 старостами старостинських округів Розівської ОТГ: ОСОБА_7 (Зорянський старостинський округ - с. Зоря), ОСОБА_8 (Кузнецівський старостинський округ - с. Кузнецівка), ОСОБА_9 (Новозлатопільський старостинстький округ - с. Новозлатопіль), ОСОБА_10 (Солодководненський старостинський округ с. Солодководне), ОСОБА_11 (Вишнюватський старостинський округ с. Вишнювате), та ОСОБА_12 (Азовський старостинський округ с. Азов) направлену на схилення останніх до співпраці з представниками військової окупаційної адміністрації, які відповіли відмовою на пропозицію останнього.

Отримавши відмову, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи незаконно отримані владні повноваження, з метою усунення від влади проукраїнські налаштованих громадян України - старост старостинських округів відсторонив останніх від займаних посад, призначивши нових старост старостинських округів Розівської ОТГ із числа осіб (наразі органом досудового розслідування не встановлені), які є проросійськи налаштованими особами та всіляко сприяють та підтримують окупаційну владу держави-агресора.

Також ОСОБА_4 підтримуючи діяльність представників військової окупаційної адміністрації держави-агресора рф на території Розівської ОТГ, будучи незаконно наділений владними повноваженнями, знаходячись у приміщенні Розівської селищної ради за адресою: Запорізька область, Пологівський район смт. Розівка, вул. Каштанова, 14, видав розпорядження № 5 від 04.05.2022, яким тимчасово затвердив абонентську плату мешканцям Розівської ОТГ за послуги щодо вивозу твердих побутових відходів у розмірі 40 гривень на місяць та вивозу рідких побутових відходів у розмірі 410 гривень за 4 м. куб., сплату за які необхідно вносити у готівковій формі на рахунок КП «Розівський Комунхоз» зобов`язавши розмісити вказане розпорядження на інформаційних стендах та містах великого скупчення населення.

Окрім цього у період часу з о 16 годині 21 хвилин по 16 годину 37 хвилин 01.06.2022 ОСОБА_4 будучи на окупованій території Розівської ОТГ та виконуючи добровільно отримані незаконні владні повноваження, з метою дискредитації української влади та поширення зони впливу та довіри місцевих мешканців до окупаційної влади держави-агресора рф, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 (підписано « ОСОБА_13 » - не встановлено власника номеру) на свій абонентський номер телефону НОМЕР_2 у програмне забезпечення месенджер «Telegram» отримав повідомлення із текстовими файлами у вигляді таблиць, про необхідність збору персональних даних місцевих мешканців, які працювали у соціальної сфери обслуговування (бюджетники) та пенсіонери (окрім ветеранів АТО/ООС) для організації їм виплат у розмірі 10 тис. російських рублів, а також збору інформації щодо цивільних об`єктів, які зазнали руйнувань на території Розівської ОТГ для отримання з боку держави-агресора фінансової допомоги.

На виконання вказаного завдання, ОСОБА_4 приблизно о 11 годині 18 хвилин 02.06.2022 на отриману від невстановленої особи, з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 підписаний « ОСОБА_13 » електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно відправив виготовлені ним списки із персональними даними місцевих мешканців, які працювали у соціальної сфери обслуговування (бюджетників) та пенсіонерів (окрім ветеранів АТО/ООС) для організації виплат у розмірі 10 тис. російських рублів, про що отримав подяку від особи, підписаний « ОСОБА_13 ».

27.06.2022 слідчим слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області за погодженням із процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури складено та відповідно до вимог ст.ст. 111, 135, 276-278 КПК України повідомлено ОСОБА_4 про підозру у тому, що він перебуваючи у смт. Розівка, Пологівського району Запорізької області, яке з 03.03.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою територією збройними формуваннями російської федерації (далі за текстом зф рф), не пізніше ніж 15.04.2022 (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), будучи проросійськи налаштованою особою, діючи умисно та усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, прийняв пропозицію (надав згоду) невстановлених під час досудового розслідування осіб, із числа представників зф рф, та добровільно зайняв посаду тимчасово виконуючого обов`язки голови місцевої окупаційної адміністрації - Розівської селищної адміністрації, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади Розівської селищної адміністрації, створеної на окупованій території Розівської ОТГ, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5. ст.111-1 КК України добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 5 ст.111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст.170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Відтак, санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачена можливість додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що у приватній власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наявне наступне майно:

домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 127,9 кв.м., житлова площа 48,1 кв. м. (матеріали стін: шпали дерев`яні обмуровані цеглою, відсоток зносу: 25, загальна вартість нерухомого майна: 288702 грн.), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 303706384.

Окрім того, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження та знищення наведеного вище переліку майна ОСОБА_4 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, орган досудового розслідування вважає за доцільне, здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваного та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», прошу провести розгляд клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника.

З огляду на викладене просить суд клопотання про арешт майна задовольнити. Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме накласти арешт на: домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 127,9 кв.м., житлова площа 48,1 кв. м. (матеріали стін: шпали дерев`яні обмуровані цеглою, відсоток зносу: 25, загальна вартість нерухомого майна: 288702 грн.).

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя повинен дотримуватися вимог Контитуції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги клопотання слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позиву, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A «296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може привезти до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001124, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.07.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , а саме на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 127,9 кв.м., житлова площа 48,1 кв. м. (матеріали стін: шпали дерев`яні обмуровані цеглою, відсоток зносу: 25, загальна вартість нерухомого майна: 288702 грн.).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1