Справа № 308/5231/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000500 від 03.05.2022 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що до СВ Ужгородського РУП надійшов рапорт о/у ВКП Ужгородського РУП про те, що 17.04.2022 року о 05 год. 22 хв. за адресою АДРЕСА_1 невідома особа діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів викрала гаманець в якому були грошові кошти на суму 2000 грн., банківські картки та мобільний телефон марки «Редмі».

В ході огляду місця події який проводився за адресою м. Ужгород вул. Гагаріна, 10 а ВКП Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області каб. 49 у гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено:

-Паспорт громадянина України, № НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Картка фізичної особи платника податків № НОМЕР_3 видана на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Чохол до мобільного телефону з позначенням «Makefuture», чорного кольору;

-Гаманець чорного кольору без маркування та позначень;

-Банківську картку АТ «Універсал банк» (monobank) № НОМЕР_4 ;

-Банківську картку АТ КБ «Приват банк» НОМЕР_5 ;

-Банківську картку АТ КБ «Приват банк» НОМЕР_6

Прокурор зазначає, що відповідно до постанови слідчого, від 03.05.2022 року вищеперераховані предмети визнано речовими доказами у кримінальному проводженні, оскільки вони можуть містити сліди кримінального правопорушення та іншу необхідну інформацію для проведення подальшого досудового розслідування та встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження.
На підставі викладеного та з метою збереження речових доказів, прокурор просить суд накласти арешт на:

-Чохол до мобільного телефону з позначенням «Makefuture», чорного кольору;

-Гаманець чорного кольору без маркування та позначень;

-Банківську картку АТ «Універсал банк» (monobank) № НОМЕР_4 ;

-Банківську картку АТ КБ «Приват банк» НОМЕР_5 ;

-Банківську картку АТ КБ «Приват банк» НОМЕР_6

В судове засідання прокурор не зявився. Надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.
Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не зявився. Надав суду заяву відповідно до якого просить суд провести розгляд клопотання буз його участі, просить клопотання задовольнити.
Власник вилученого майна ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання, що підтверджується рапортом слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, відповідно до якого ОСОБА_5 , було повідомлено про дату і час розгляду клопотання за допомогою мобільного телефону. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним управлінням поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 03.05.2022 року внесені до ЄРДР за № 0000500, попередня правова кваліфікація ч. 4 ст. 185 КК України.
В рамках цього провадження в ході огляду місця події який проводився за адресою м. Ужгород вул. Гагаріна, 10 а ВКП Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області каб. 49 у гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено:

-Паспорт громадянина України, № НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Картка фізичної особи платника податків № НОМЕР_3 видана на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-Чохол до мобільного телефону з позначенням «Makefuture», чорного кольору;

-Гаманець чорного кольору без маркування та позначень;

-Банківську картку АТ «Універсал банк» (monobank) № НОМЕР_4 ;

-Банківську картку АТ КБ «Приват банк» НОМЕР_5 ;

-Банківську картку АТ КБ «Приват банк»

НОМЕР_7 остановою слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 вилучені у ході огляду 03.05.2022 року речі визнано речовим доказом.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна, вилученого 03.05.2022 року в ході проведення огляду місця події який проводився за адресою м. Ужгород вул. Гагаріна, 10 а ВКП Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області каб. 49 з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Одночасно, слідчий суддя вважає, що прокурором дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні прокурора наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час огляду та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.
Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудовогорозслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Керуючись ст.ст.170-173,372,395КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000500 від 03.05.2022 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на:
-Чохол до мобільного телефону з позначенням «Makefuture», чорного кольору;

-Гаманець чорного кольору без маркування та позначень;

-Банківську картку АТ «Універсал банк» (monobank) № НОМЕР_4 ;

-Банківську картку АТ КБ «Приват банк» НОМЕР_5 ;

-Банківську картку АТ КБ «Приват банк» НОМЕР_6 , шляхом заборони користування, відчужування та розпорядження.
Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1