Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

12 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0005482 від 13.07.2020 року щодо обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Новоград-Волинський Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, терміном до 19 березня 2022 року включно.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Києві, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, терміном до 19 березня 2022 року включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу у 20 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 грн.

Визначено ОСОБА_8 заставу у 20 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 грн.

Покладено на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у випадку внесення застави відповідні процесуальні обов`язки.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, та у даному кримінальному провадженні з урахуванням даних про особу обвинувачених і встановлених обставин, передбачених положеннями ст. 178 КПК України, в їх сукупності наявні ризики того, що останні можуть переховуватися від суду й продовжувати злочинну діяльність. На підставі наведеного місцевий суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи особи, яка їх подала

Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подав апеляційні скарги, в яких просить: апеляційні скарги, подані в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , задовольнити; ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19.01.2022 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати; постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного у виді тримання під вартою; обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України; обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування поданих апеляційних скарг вказує на те, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, постановлене з істотним порушенням процесуального права та із неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Підкреслює, що стороною обвинувачення не доведено і не надано жодного доказу, які б підтверджували обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Водночас, на думку апелянта, на теперішній час раніше заявлені прокурором ризики на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зменшились з перебігом часу досудового розслідування.

Крім того, звертає увагу на те, що місцевий суд, задовольняючи це клопотання прокурора, не з`ясував конкретні причини тривалого строку тримання обвинувачених під вартою, не надав оцінку вказаним стороною захисту обставинам, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, належним чином не обґрунтував своє непогодження з доводами сторони захисту про наявність підстав, що дозволяють скасувати тримання під вартою і застосувати альтернативний запобіжний захід, а також не врахував вимоги ч. 5 ст. 28, ч. 1 ст. 318, ст. 199 КПК України, положення ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини, викладену, зокрема, у рішеннях про необхідність дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Поміж іншого, апелянт посилається на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , а саме те, що він хворіє на відкриту форму туберкульозу легенів та виразку шлунку, а також має хворобу, пов`язану із захворюванням печінки.

Позиції учасників апеляційного провадження

Відповідно до ч. 4 ст. 4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі прокурора, обвинувачених та захисника.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0005482 від 13.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року продовжено відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, терміном до 19 березня 2022 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Абзацом другим цієї статті передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, при позбавленні особи волі та продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою у зв`язку з привалюванням суспільного інтересу та безпеки суспільства над правилом поваги до особистої свободи особи.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, вчинити нові злочини, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїх апеляційних скаргах захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Доводи адвоката про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинувачених в їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що стан здоров`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовільний.

З огляду на вказане, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене, рішення місцевого суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419, 4221 ч. 4 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 січня 2022 року, якою продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, терміном до 19 березня 2022 року включно; продовжено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, терміном до 19 березня 2022 року включно; визначено ОСОБА_7 заставу у 20 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 грн; визначено ОСОБА_8 заставу у 20 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 грн; покладено на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у випадку внесення застави відповідні процесуальні обов`язки, залишити без змін.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 з ю б і ОСОБА_10 . М и к о л ю ОСОБА_11 Ш р о л ь