ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/389/22 Справа № 695/2583/22 Категорія: ст. 183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Суддя-доповідач ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 клопотанням у кримінальному провадженні № 0000594 від 10.09.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначається, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 від 10.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він у не встановлений слідством період часу та у не встановленому слідством місці, умисно, незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу психотропних речовин - Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», з метою збуту, незаконно придбав, знайшовши особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому, з метою збуту, переніс до місця свого проживання, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, з метою збуту невстановленому слідством колу осіб, за допомогою електронних ваг, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежений канабіс, розфасував у 44 пакетики у вигляді «закладок», один з яких, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-22/10425-НЗПРАП від 22.09.2022 року, є подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, які зберігав за місцем проживання, з метою збуту, до виявлення та вилучення 21.09.2022 року під час проведення санкціонованого обшуку працівниками Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області.
21 вересня 2022 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, фактичний час затримання 14 година 20 хвилин.
10 вересня 2022 сектором дізнання Золотоніського РВП було внесено відомості до ЄРДР за № 0000594 за ч. 1 ст. 309 КК України та № 0000365 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.
21 вересня 2022 постановою дізнавача сектору дізнання Золотоніського РВП кримінальне провадження № 0000594, було перекваліфіковано скоєне діяння з ч. 1 ст. 309 КК України на ч. 2 ст. 307 КК України
21 вересня 2022 постановою прокурора Золотоніської окружної прокуратури кримінальне провадження №0000594, визначено за слідчим відділом Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області, який буде здійснювати подальше досудове розслідування в формі досудового слідства.
22 вересня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні зібрано достатньо даних, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.09.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 21.09.2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 21.09.2022 року; протоколи обшуку від 21.09.2022 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 21.09.2022 року; висновок судово хімічної експертизи 22.09.2022 року № СЕ-19/124-22/10425-НЗПРАП; повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 22.09.2022 року; інші матеріали зібрані в ході досудового розслідування.
Як зазначено у клопотанні відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою до застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами:
- підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років;
- підозрюваний має нестійкі соціальні зв`язки, неодружений, на утриманні дітей не має, а тому, існує ризик, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;
- перебуваючи на волі, підозрюваний з метою отримання можливості уникнути чи пом`якшити свою відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом вмовлянь, погроз або примусу, щоб останні змінили свої свідчення на його користь, враховуючи, що на даний час вживаються заходи з метою встановлення та допиту усіх можливих свідків та очевидців кримінального правопорушення, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- підозрюваний перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо знищення незнайдених речових доказів.
Посилаючись на неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м?яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених у клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваним, а його вік, стан здоров?я, сiмейний стан не перешкоджають перебувати під вартою, старший слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за погодженням з прокурором звернувся з даним клопотанням до суду.
Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2022 року клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000594 від 10.09.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.
Визначено підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов?язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;
2) не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) постійно носити засіб електронного контролю та роз?яснити, якщо підозрюваний не виконає покладені на нього обов?язки застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Задовольняючи клопотання слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя виходила з того, що в ході судового розгляду клопотання, встановлено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого злочину стверджується доданими до клопотання матеріалами, які на даному етапі містять достатньо доказів про обґрунтованість підозри.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 через свого захисника адвоката ОСОБА_7 оскаржив ухвалу суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2022 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у покладенні на підозрюваного ОСОБА_8 наступних обов?язків за ст. 194 КПК України: - не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду; - постійно носити засіб електронного контролю.
В решті ухвалу слідчого судді місцевого суду від 23.09.2022 року залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказується, що підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник категорично не погоджуються із вказаною ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в частині покладених на підозрюваного обов`язків.
Так, на думку підозрюваного ОСОБА_8 , слідчим суддею до нього під час обрання запобіжного заходу була застосована неналежна правова процедура, за якою відносно скаржника застосовано фактично два запобіжні заходи цілодобовий домашній арешт та грошову заставу, тому покладений судом обов`язок на підозрюваного заборона відлучатися з місця проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду вказує на фактичне застосування домашнього арешту.
В апеляційній скарзі зазначається захисником підозрюваного, що в оскаржуваній ухвалі слідчого судді від 23.09.2022 року було допущено порушення кримінально-процесуального закону, зокрема, положення ч. 5 ст. 194 КПК України, в пункті 2 якої вказано наступне: «Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов?язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду…».
Проте, скаржник посилається, що в даному випадку слідчим суддею вирішувалося клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою, при цьому, в судовому засіданні 23.09.2022 року прокурор не доводив наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також не доводив необхідність постійного носіння засобу електронного контролю.
Покладаючи в ухвалі від 23.09.2022 року на підозрюваного ОСОБА_8 такий обов`язок, як постійне носіння електронного засобу контролю, слідчий суддя не врахувала положення ч. 7 ст. 194 КПК України, згідно якої обов`язки, передбачені ч. 5 та ч.6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
Отже, захисник вважає, що слідчий суддя, покладаючи на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язок щодо постійного носіння засобу електронного контролю , порушила приписи ч. 7 ст. 194 КПК України, яка регламентує такий обов`язок в часі терміном не більше двох календарних місяців.
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі не вказано строку носіння засобу електронного контролю (в межах двох місяців), що свідчить про незаконність прийнятого судового рішення відносно підозрюваного ОСОБА_8 , яке за своїм правовим змістом повторює цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку учасників процесу щодо обґрунтованості вимог апеляційної скарги : захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який разом з підозрюваним ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить її залишити без задоволення, дослідивши матеріали наданого суду провадження, перевіривши вимоги та обґрунтування доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів апеляційного суду керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, статтями 2, 17 якого передбачено, що під час розгляду справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.
Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах, передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі, і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження, і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.
З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.
Із такими висновками слідчого судді колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів клопотання, у провадженні Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження за № 0000594 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
21 вересня 2022 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, фактичний час затримання 14 година 20 хвилин.
22 вересня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
З урахуванням вчиненого кримінального правопорушення, та з метою запобігання спробам підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу свідків, а також вчинення іншого кримінальне правопорушення чи уникнення слідства та суду, слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу утримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
В судовому засідання прокурор пояснив, що на даний час є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , знаходячись на волі, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до подачі неправдивих показів, а також знаходячись на волі вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.
Дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Із ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Так, слідчим суддею, вірно та аргументовано, виходячи з тяжкості злочину та обставин його вчинення, визначено заставу в порядку, встановленому ч. 3 ст. 183 КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з ухвалою слідчого судді в частині покладення обов`язку на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави, а саме: в частині покладання обов`язку постійно носити засіб електронного контролю.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Однак, як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим суддею вирішувалося клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою.

При цьому, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді від 23.09.2022 року не обґрунтовано належним чином необхідність покладення на підозрюваного ОСОБА_8 такого обов`язку як носити електронний засіб контролю, що по суті є більш жорстким заходом (процесуальним обов`язком), аніж це передбачено п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України

Колегія суддів апеляційного суду, вважає за важливе вказати, що, покладаючи на підозрюваного ОСОБА_8 такий обов`язок, як постійне носіння електронного засобу контролю, слідчий суддя не врахувала положення ч. 7 ст. 194 КПК України, згідно якої обов`язки передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Після закінчення строку, в тому числі, продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе вказати, що, покладаючи на підозрюваного такий обов`язок, як постійне носіння засобу електронного контролю, слідчим суддею порушено приписи ч. 7 ст. 194 КПК України, яка регламентує такий обов`язок в часі, терміном не більше двох календарних місяців.

Твердження скаржника стосовно того, що покладений обов`язок на підозрюваного ОСОБА_8 , а саме: відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду зводиться до запобіжного заходу, як домашнього арешту не знаходить своє відображення у відповідності до обставин справи та чинного законодавства.

Так, згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Однак, як вбачається з покладеного обов`язку підозрюваному ОСОБА_8 заборонено відлучатися з місця свого проживання лише без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Тобто, вищезазначене формулювання не містить заборони підозрюваного покидати житло, а вказує на обов`язок підозрюваного покидати житло за згодою слідчого, прокурора або суду.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 щодо скасування оскаржуваної ухвали в частині покладення на підозрюваного обов`язків, а саме: не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Зокрема, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 щодо відсутності ризиків неналежної поведінки підозрюваного, колегія суддів апеляційного суду визнає непереконливими.
Отже, у зв`язку з наведеним, апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає зміні, в частині покладання обов`язку постійно носити засіб електронного контролю, виключивши із резолютивної частини ухвали п. 5 щодо постійного носіння засобу електронного контролю. В решті ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 176,177,178,183,194,196,309, 310, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд , -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.09.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України змінити в частині покладання обов`язку постійно носити засіб електронного контролю, виключивши із резолютивної частини ухвали п. 5 щодо постійного носіння засобу електронного контролю.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач

Судді