КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2022 задоволено частково клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» строком на 54 дні, який ухвалено обчислювати з 16 год. 00 хв. 13.03.2022.
Визначено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується о 16 год. 00 хв. 05.05.2022.
Цією ж ухвалою визначено заставу для ОСОБА_5 у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744300,00 гривень., та зобов`язано підозрюваного ОСОБА_5 , з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою їх вимогою та у визначене ними місце, день та час, а також не відлучатися із міста Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та (або) місця роботи.

_____________________________________________________________________________________
Справа № 357/3341/21 Слідчий суддя ОСОБА_8
Апеляційне провадження № 11-сс/824/1882/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказувала на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.
Зокрема, викладені в повідомленні про підозру та клопотанні слідчого відомості про те, що в квартирі, яку орендував ОСОБА_5 вилучені поліетиленові пакунки з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить психотропний засіб - «амфетамін» загальною масою, що становить 541, 086 гр., на думку апелянта, є помилковими, оскільки не підтверджені жодним експертним висновком.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 затримано в районі селища Лисенки Київської області близько 09 год. 13.03.2022, а повідомлення про підозру вручено після 10 год., чим порушено вимоги ч. 2 ст. 278 КПК України.
Враховуючи кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено ще 25.03.2021, на думку захисника, слідчий, окрім обшуку, повинен був виконати вимоги ст.ст. 246-248, 271 КПК України, та про їх результати зазначити у повідомленні про підозру, клопотанні про застосування запобіжного заходу та додати до клопотання ухвалу слідчого судді про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Також, апелянт вказувала на те, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має понад 8 місяців цивільну дружину ОСОБА_9 , з якою вони проживають в за адресою: АДРЕСА_2 , а також разом з ними проживає донька ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Захисник зазначала, що підозрюваний ОСОБА_5 бажає вступити до лав територіальної оборони та захищати Київ від російських окупаційних військ.
Крім того, апелянт вказувала на те, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Розглядаючи вказану апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, колегія суддів ураховує наступне.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», запроваджено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України).
Враховуючи наведені положення закону, з метою забезпечення права на апеляційне оскарження та заходів особистої безпеки учасників судового провадження в умовах введеного на Україні воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе провести судовий розгляд апеляційної скарги у письмовому провадженні без виклику учасників судового провадження на підставі положень ст. 406 КПК України.
Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"№ 1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.
До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.
Ураховуючи наведені апелянтом обставини, а також запровадження воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, згідно Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», колегія суддів вважає, що вказані обставини у їх сукупності свідчать про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2022, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.
Вивчивши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000502, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
27.10.2021 батьку ОСОБА_5 - ОСОБА_11 вручено для передачі ОСОБА_5 повідомлення про підозру у незаконному придбанні та незаконному зберіганні з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у особливо великих розмірах, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 307 КК України.
01.11.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000502 від 25.03.2021 зупинене у порядку п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України та оголошено підозрюваного ОСОБА_5 у розшук.
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу.
13.03.2022 на підставі раніше зазначеної ухвали затримано ОСОБА_5 та поміщено до ІТТ №1 Головного управління Національної поліції в Київській області.
14.03.2022 слідчий слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням розміру застави у межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 744300гривень, та покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2022 задоволено частково клопотання слідчого, та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» строком на 54 дні, який ухвалено обчислювати з 16 год. 00 хв. 13.03.2022.
Визначено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується о 16 год. 00 хв. 05.05.2022.
Цією ж ухвалою визначено заставу для ОСОБА_5 у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744300,00 гривень., та зобов`язано підозрюваного ОСОБА_5 , з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави, прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою їх вимогою та у визначене ними місце, день та час, а також не відлучатися із міста Біла Церква Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та (або) місця роботи.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 307 КК України.
Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення застави у межах 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 744300,00 гривень.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянта на відсутність висновків експертиз та інших доказів, які свідчать про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого кримінального правопорушення, є передчасними.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є досить високою.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, понад 8 місяців перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , з якою вони разом проживають в за адресою: АДРЕСА_2 , не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апелянта про відсутність у підозрюваного намірів переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці ОСОБА_5 у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити, та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3