Справа № 711/4408/21
Номер провадження 1-кп/711/202/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2022 року Придніпровський районний суд м.Черкаси у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000483 від 31.03.2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новодарівка м.Ровеньки Луганської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, пенсіонера, учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
за участі:
потерпілої ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника адвоката ОСОБА_11 , ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 , 14.03.2021 року близько 12 години 20 хвилин, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що виник на ґрунті триваючих неприязних відносин із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а саме: в посяганні на здоров`я іншої людини, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, стоячи обличчям навпроти ОСОБА_10 , наніс їй один удар кулаком лівої руки по голові в область правої скроні, від чого ОСОБА_10 відчула сильний біль та запаморочення. У результаті протиправних дій ОСОБА_9 потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, які згідно з висновком експерта від 17.06.2021 № 02-01/459 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вказаними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 125 КК України не визнав та пояснив, що він розлучений з потерпілою ОСОБА_10 07.01.2021 він купив великий телевізор, якого потрібно було повісити на стіну. Бувша дружина ОСОБА_10 пообіцяла прибрати свої речі з шафи до кінця січня. 14.03. він зробив бувшій дружині зауваження оскільки вона до того часу не прибрала речі. Між ними почалась сварка. Вони стояли напроти один одного, права рука у нього була зайнята, оскільки він викидав з шафи її речі, а лівою рукою ненавмисно завдав удар по голові потерпілій. Вказує, що умислу на завдання удару не було, це сталось з метою припинення сварки. Крім того, вказує, що докази є недопустимими, оскільки слідчі експерименти проведені в відділку поліції, а не вдома.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, про винуватість останнього у скоєнні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, свідчать наступні докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що з обвинуваченим ОСОБА_9 розлучена, але спільне майно не поділено. 14.03.2021 року близько 12 год. 20 хв., це була неділя, перебувала вдома за адресою АДРЕСА_1 разом з бувшим чоловіком обвинуваченим ОСОБА_9 та їх спільним сином ОСОБА_13 . Виник конфлікт з ОСОБА_9 через користування спільним майном. Він почав викидати її речі з шафи, вона зробила зауваження та почала йому перешкоджати це робити. З іншої кімнати зайшов їх спільний син ОСОБА_13 і також зробив зауваження батькові. Потім ОСОБА_9 стоячи до неї обличчям навмисно завдав їй один удар кулаком лівої руки в область голови, а саме правої скроні. Від удару їй стало погано, вони викликали поліцію, а син завіз її в лікарню. Вона перебувала на лікуванні зі струсом головно мозку з 14.03.2021 року по 29.03.2021 рік.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що перебуває з обвинуваченим в родинних відносинах, обвинувачений є його батьком. Того дня, 14.03.2021 року близько 12 год. 20 хв. він перебував по місцю проживання батьків в АДРЕСА_1 . Між батьками триває конфлікт з приводу поділу спільного майна, вони перебувають в розлучені. Почувши сварку між батьками, він зайшов в кімнату і побачив, як батько викидає мамині речі з шафи, на що мама зробила йому зауваження. Батьком раптово, навмисно завдав удар лівою рукою мамі по обличчю, їй стало погано і він завіз її в 3-ю міську лікарню. Зазначає, що до цієї події неодноразово між батьками були конфлікти, батьком вчиняє домашнє насильство з приводу чого неодноразово викликали поліцію.
В судовому засіданні досліджені письмові докази, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:
протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.03.2021;
протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2021 з доданими фототаблицями за участі потерпілої ОСОБА_10 , згідно якого потерпіла ОСОБА_10 продемонструвала як 14.03.2021 о 12.20 год. за адресою по вул. С.Амброса, 141 в м. Черкаси, ОСОБА_9 наніс їй один удар кулаком лівої руки в область правої скроні;
протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2021 з доданими фототаблицями за участі свідка ОСОБА_13 , згідно якого свідок ОСОБА_13 вказав за яких обставин, 14.03.2021 о 12.20 год. за адресою по вул. С.Амброса, 141 в м. Черкаси, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_10 один удар кулаком лівої руки в область правої скроні;
висновком судово-медичної експертизи № 02-01/459 від 17.06.2021, згідно якого у ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмету), по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження не характерні для тих, які виникають внаслідок самоушкоджень. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, могли виникнути в результаті падіння з положення стоячи, падаючи на площину чи виступаючу поверхню. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 могли виникнути як за обставин, на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 05.04.2021р., так і за обставин, на які вказав ОСОБА_13 в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.04.2021 року.
Судом досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_9 .
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої, свідка, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Твердження обвинуваченого надані в судовому засіданні про те, що він удар наніс не навмисно, а як необхідність під час сварки, суд оцінює критично та розцінює їх як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнівів у суду, оскільки вони в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене обвинувачення.
Так, потерпіла ОСОБА_10 дала свідчення, згідно яких обвинувачений навмисно завдав їй один удар кулаком лівої руки в область скроні. Аналогічні її свідченням надав свідчення свідок ОСОБА_13 . Вказані свідчення також узгоджуються з проведеними слідчими експериментами. Також згідно висновку експерта 02-01/459 від 17.06.2021 вбачається, що тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_10 , могли виникнути як за обставин, на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 05.04.2021р., так і за обставин, на які вказав ОСОБА_13 в протоколі проведення слідчого експерименту від 10.04.2021 року.
Надані свідчення потерпілою ОСОБА_13 безпосередньо в судовому засіданні є аналогічними тим, які надавались нею під час проведення слідчого експерименту від 05.04.2021.
Щодо доводі сторони захисти про визнання недопустимими доказами протоколів слідчих експериментів з потерпілою та свідком, оскільки вони проведені в Черкаському районному управлінні поліції, а не за місцем проживання в АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст.86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно ст.87 КПК України - недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.240 КПК України - з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.
До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, чи оточуючих, не принижуються їхні честь і гідність, не завдається шкода.
Слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.
Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Тобто, аналізуючи ст.240 КПК України, суд прийшов до висновку, що слідчі експерименти за участі потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 є належними та допустимими доказами, оскільки чинним законодавством не визначено обмеження щодо місця проведення слідчих експериментів та участь підозрюваного є необов`язковою.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що докази отримані під час досудового розслідування відповідають вимогам ст.ст.85, 86 КПК України є допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому цим Кодексом.
Крім цього, аналіз показань обвинуваченого, потерпілої і свідка свідчить про те, що між обвинуваченим і потерпілою на ґрунті тривалих, неприязних відносин виник конфлікт з приводу користування спільним майно. Суд ставиться критично, до доводів обвинуваченого ОСОБА_9 , що він ненавмисно завдав удар, а визначальним у поведінці обвинуваченого у цій ситуації було не розв`язання конфлікту мирним шляхом, а бажання завдати тілесні ушкодження, а тому не може йти мова про те, що обвинувачений перебував у стані необхідної оборони. Обвинувачений повинен нести відповідальність за наслідки, які фактично наступили від його умисних дій.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого під час судового провадження не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого під час судового провадження встановлено 6-1) вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до проступку (ст.12 КК України), особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, інвалідом не являється, пенсіонер, негативно характеризується за місцем проживання, згідно довідок КП «Черкаський обласний наркологічний диспенсер» та КП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» від 11.06.2021 № 1578 та від 09.06.2021 № 840/01-05/1 відповідно, ОСОБА_9 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень достатнім буде покарання у виді штрафу, в межах санкції відповідної статті. Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7, 22, 91, 92, 94, 100, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні. Цивільний позов не подавався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1