Центральний районний суд м. Миколаєва
н 1-кс/490/1176/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, маючи на утримання неповнолітню дитину, працюючого ФОП " ОСОБА_7 ", з вищою освітою, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 436-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189,ч. 1 ст. 436-2 КК України.

В поданому клопотанні слідчий зазначив, що слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000162 від 12.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 436-2 КК України.
24 лютого 2022 року Указом Президента Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України терміном на 30 діб та який 20.03.2022 року Законом України про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-IX (реєстр. №7168) продовжено на 30 діб до 25.04.2022 року.
Так, в березні 2022 року, але не пізніше 29.03.2022 року, більш точний час та дата в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про ведення на території України воєнного стану, спільно з невстановленим в ході досудового розслідування особами, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим наміром спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, вирішив вимагати грошові кошти за неіснуючий борг у потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зокрема, 29.03.2022 року приблизно в 18:00 годин, невстановлені в ході досудового розслідування особи, перебуваючи поблизу перехрестя проспекту Богоявленського та вулиці Торговій у Корабельному районі м. Миколаєва, зупинили автомобіль «ДЕО ЛАНОС», державний реєстрацій номер НОМЕР_1 , яким керував потерпілий ОСОБА_8 .
Після короткої розмови невстановленої особи з потерпілим, останній усвідомлюючи протиправність своїх дій, спрямованих на протиправне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, в супереч волі потерпілого ОСОБА_8 помістив його в багажне відділення автомобіля марки «ДЕО ЛАНОС», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та під керуванням невстановленої в ході досудового розслідування особи, відвезли потерпілого до місця мешкання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_2 .
В той же день прибувши до місця мешкання ОСОБА_5 , останній, всупереч волі потерпілого ОСОБА_8 , висловлюючи погрози фізичного насилля, завів його до місця свого мешкання.
Перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою унеможливлення надання опору потерпілим, одягли останньому кайданки та застібнули за спиною.
Після цього, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим наміром спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном ОСОБА_5 , за попередньою змовою з невстановленими особами, не повідомляючи підстав та приводів, почали наносити потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження, при цьому удари наносили руками та ногами по різних частин тіла та голові потерпілого. Крім цього, ОСОБА_5 під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, почав висловлювати останньому незаконні вимоги щодо повернення неіснуючого боргу та передачі грошових коштів у сумі 12600 доларів США.
У свою чергу, не погоджуючись із висловлюванням ОСОБА_5 , потерпілий висказав заперечення щодо передачі вказаної грошової суми та визнавати неіснуючий борг.
Задля забезпечення виконання потерпілим ОСОБА_8 незаконних вимог ОСОБА_5 про передачу вищевказаної суми грошових коштів, спільно з невстановленими особами, продовжили спричиняти потерпілому тілесні ушкодження, при цьому спричиняли руками, ногами та наносили по різним частинам тіла та голови.
29.03.2022 року близько 20:00 годин, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, невстановлені в ході досудового розслідування особи залиши місце мешкання ОСОБА_5 , при цьому потерпілий ОСОБА_8 до ранку наступного дня, проти його волі, залишився за місцем мешкання ОСОБА_5 , при цьому безпосередньо ОСОБА_5 був прикованим кайданками до батареї, щоб не дати можливості втекти.
Протягом 30.03.2022 року, потерпілий ОСОБА_8 , не маючи можливості покинути місце мешкання ОСОБА_5 , оскільки проти його волі був прикутий кайданками до батареї. Крім цього, у вказаний час, ОСОБА_5 з метою реалізації злочинного наміру щодо отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_8 за неіснуючий борг, періодичного підходив до останнього та наносив потерпілому удари ногами і руками по різним частинам тіла та голови.
30.03.2022 року близько 18:00 годин, ОСОБА_5 стало відомо, що за допомогою соціальних мереж, потерпілого ОСОБА_8 розшукує ОСОБА_9 , з якою він перебуває у цивільному шлюбі.
Після цього, ОСОБА_5 підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , наніс декілька ударів ногою в тулуб останнього, зняв кайданки та відпустив, при цьому висловив погрози щодо спричинення інших тілесних ушкоджень потерпілому в разі його звернення до правоохоронних органів.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 та інших невстановлених на даний час осіб ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці.

Крім цього, 24 лютого 2022 року президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994року, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 року № 36/103, від 16.12.1970 року № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 року № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022 року, на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Харківській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом президента Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України на 30 діб та який 20.03.2022 року Законом України про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-IX (реєстр. №7168) продовжено на 30 діб до 25.04.2022 року.
Рішенням Верховної ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року Російська Федерація визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства.
Як встановлено, планування, фінансування та реалізація Російською Федерацією агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед, ЗС РФ, Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, Федеральної служби безпеки Російської Федерації, найманців, а також осіб, залучених до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, у тому числі громадян України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що одним з осіб, який з початку збройної агресії РФ проти України, сповідуючи ідеї проросійської спрямованості, виправдовує, визнає правомірною та заперечує збройну агресії Російської Федерації проти України, є мешканець м. Миколаєва ОСОБА_5 .
Так, ОСОБА_5 , підтримуючі тісні зв`язки з невстановленою на даний час громадянкою Російської Федерації, що веде власний « ОСОБА_11 » під назвою « ОСОБА_12 », підписаною як « ОСОБА_13 », яка має 103000 підписників (глядачів), використовуючи програми для миттєвого обміну повідомленнями так зв. «мессенджери», пересилав їй відео матеріали стосовно соціальної обстановки в м. Миколаєві, в тому числі з зафіксованими наслідками здійснення ЗС РФ обстрілів цивільної інфраструктури м. Миколаєва, з власними коментарями, в яких заперечував здійснення таких обстрілів саме ЗС РФ.
Зокрема, 06.04.2022 року, о 7 год. 51 хв., ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи, що починаючи з 24.02.2022 року ЗС РФ розпочали агресивну війну проти України, в т.ч. з застосуванням невстановленої на даний час ракетного озброєння, яке завдає удари по об`єктам критичної інфраструктури, а також цивільним об`єктам, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідки, знаходячись у невстановленому в ході досудового слідства місці, використовуючи «мессенджер» «Telegram», надіслав абоненту, який підписаний в його мобільному терміналі як « ОСОБА_13 », відео повідомлення з зафіксованими на ньому наслідками здійсненого 04.04.2022 року ЗС РФ обстрілу дитячої лікарні у АДРЕСА_3 ), в коментарях до якого запевнив вказаного абонента, що обстріл був здійснений ЗС України, тим самим заперечив збройну агресію РФ проти України.

Крім того, 08.04.2022 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , діючи умисно, знаходячись у невстановленому в ході досудового слідства місці, використовуючи «мессенджер» «Telegram», надіслав абоненту, який підписаний в його мобільному терміналі як «Мира Светлая», відеозапис, на якому зафіксовано наслідки здійсненого 05.04.2022 року ЗС РФ обстрілу парка «Адміралтейський» в м. Миколаєві, в коментарях до якого повторно запевнив вказаного абонента, що такий обстріл був здійснений ЗС України, чим заперечив збройну агресію РФ проти України.

За наявності достатніх підстав, 14.04.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Миколаїв, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , документованому паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 04.09.2002 року, обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 436-2 КК України.

Так, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Зокрема, на даний час вказаний громадянин обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.1 ст. 436-2 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років. Таким чином, під тяжкістю невідворотного покарання за вчинений злочин, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі виїхати на тимчасово захоплені/окуповані території України;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та вчиняти інше кримінальне правопорушення (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, підозрюваний може продовжити злочин, а саме заперечувати збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, оскільки агресивна війна РФ проти України продовжується і на даний час, в т.ч. і на території Миколаївської області;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні (ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_5 володіє достатніми відомостями про друзів потерпілих, інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, ступінь причетності яких до вчинення кримінальних правопорушень ще перевіряється органом досудового розслідування, з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином(ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Зокрема, враховуючи що ОСОБА_5 обізнаний про способи та методи роботи з правоохоронними органами, перебуваючи на волі він зможе заважати проведенню усестороннього, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування використовуючи набуті навички та знайомих серед співробітників таких правоохоронних органів.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав доводи викладені в клопотанні та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання заперечував, та вказав, що ОСОБА_8 працює у нього і допомагає в ремонті та відновленні транспортних засобів з Європи. ОСОБА_8 є шахраєм і незаконно продав два автомобілі, що належали йому. Жодних дій він відносно ОСОБА_8 не вчиняв, в той день ОСОБА_8 сам знайшов його та запропонував йому віддати гроші за незаконно продані автомобілі. Після їх фактично приятельської розмови ОСОБА_8 пішов по своїх справах, звідки в нього тілесні ушкодження він не знає, будь якої сили до потерпілого не застосовував.

Крім того, вказав, що він є блогером і веде свій блог, а також підтримує зв`язки з іншими блогерами. Після обстрілів, він ходив та дивився на снаряди які залишались в місті після обстрілів. Оскільки він має вищу освіту та закінчив воєнну кафедру, то його знання з урахуванням напрямку снаряду та інших даних дали йому змогу встановити, що вказані снаряди могли бути випущені саме з тих місць де знаходяться воєнні збройних сил України, про що він і повідомив через месенджер «Telegram» своїм знайомим блогерам.

Вважає підозру не обґрунтованою, просив відмовити в задоволенні клопотання та повідомив, що 9 квітня він гуляв в парку і в цей час до нього під`їхала машина звідки вийшли невідомі йому люди, затримали його та одягнув мішок на голову відвезли до якогось приміщення де і тримали до розгляду клопотання. Він просив надати йому медичну допомогу, однак йому було відмовлено. Просив прийняти заходи до осіб, що незаконно позбавили його волі.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував, та просив відмовити в його задоволенні.

Слідчий суддя вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження додані до клопотання приходить до наступних висновків.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушеннях ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема на даних: - з протоколу обшуку від 11.04.2022 року в ході якого було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку та носії інформації на яких можуть зберігатись дані про вчиненні кримінальні правопорушення; - з протоколу огляду речей та документів від 12.04.2022 року згідно якого під час огляду мобільних терміналів вилучених в ході проведення обшуку було виявлено переписку в якій маються посилання підозрюваного на проведення обстрілів м. Миколаєва воєнними збройних сил України; - з протоколу огляду від 12.04.2022 року в якому містяться дані отримані при огляді сторінок в мережі Інтернет; - з протоколу огляду речей від 12.04.2022 року в якому оглянуто відео на якому зафіксовано застосування сили та факт вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_8 ; - з заяви про вчинення злочину ОСОБА_8 від 12.04.2022 року в якій потерпілий виклав факти вчиненого відносно нього злочину; - з протоколу допиту потерпілого в якому ОСОБА_8 повідомив обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення; - з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2022 року в якому потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу, що вчинила відносно нього злочин; - з протоколу огляду речей та документів від 13.04.2022 року.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню №0000162 від 12.04.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст.189, ч. 1 ст. 436-2 КК України.
У своєму клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, злочин вчинений із застосуванням насилля до потерпілого, володіє повною інформацією про потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме:
- особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, що передбачено ч. 4 ст. 189 КК України та кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, а саме Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників, тому він не може заслуговувати на довіру суду;
- особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;
- домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання отримає можливість вільного використання засобів зв`язку (мобільний телефон, інтернет, тощо), які зможе використати для впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, також для продовження своєї злочинної діяльності, тож перебування на домашньому арешті не буде сприяти припиненню незаконної діяльності;
- застава, в розмірах передбачених ст. 182 КПК України, оскільки враховуючи соціальну небезпеку вчинених дій, та особу підозрюваного даний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до даного підозрюваного є забезпечення виконання таким підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання доведеним в ході судового розгляду ризикам.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 436-2 КК України, за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 189 КК Укаїни законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, та з урахуванням підстав та обставин, а також наслідків вчинення вказаного злочину на підставі ст. ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави.
Відповідно до ст. 206 КПК України враховуючи заяву ОСОБА_5 під час судового засідання, про те, що його було незаконно затримано та безпідставно його утримували в невідомому місці, фактично позбавивши волі без законних підстав слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати уповноважених осіб Територіального Управління ДБР в Миколаївській області провести дослідження фактів викладених ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо незаконності його затримання та позбавлення свободи.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_4 - задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 червня 2022 року включно.
Зобов`язати уповноважених осіб Територіального Управління ДБР в Миколаївській області провести дослідження фактів викладених ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо незаконності його затримання та позбавлення свободи.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_14