Справа № 760/1962/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2408/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 18 липня 2022 року включно, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0003528 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 18 липня 2022 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зазначає, що судом жодним чином необгрунтовано ризики, на підставі яких судом зроблено висновок про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, стверджує, що суддя належним чином не врахував дані про особу ОСОБА_6 , а саме: наявність постійного місця проживання та реєстрації, міцних соціальних зв`язків, а також перебування на його утриманні неповнолітніх дітей.
Також, захисник зазначає,що ОСОБА_6 є військовозобов`язаним, та підпадає під проходження військової служби, має бажання проходити службу та приймати участь в бойових діях .
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Під час розгляду суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на даний час продовжують існувати.
На думку колегії суддів, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , обгрунтованість висунутого щодо нього обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про особу обвинуваченого в сукупності, та зроблено вмотивований висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції належним чином не мотивовано висновок про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, перевіряючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою суд встановив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, що потягло за собою смерть людини, та за який, у разі визнання його винуватим, може бути засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, обгрунтованість ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням думки потерпілої, яка висловила такі побоювання.
Крім того, судом враховано, що на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим судом ретельно враховано всі обставини, на які вказує захисник в поданій апеляційній скарзі та прийнято рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому суд врахував дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_6 є військовозобов`язаним та бажає вступити до лав ЗСУ, було належним чином перевірені судом першої інстанції, і висновок суду про те, що на даний час відсутні нагальні обставини для скасування запобіжного заходу з метою направлення обвинуваченого на військову службу, колегія суддів вважає обгрунтованим.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 травня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 18 липня 2022 року включно - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: