Справа № 192/441/22
Провадження № 1-в/192/70/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, засудженого:

- 03.07.2018 апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

Початок строку: 20.07.2018 року
Кінець строку: 28.07.2022 року
ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в якому засуджений зазначає, що своєю добросовісною поведінкою та сумлінною працею довів своє виправлення.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково. Зазначив, що виправився, оскільки працює з першого дня, ходить до церкви, навчається, має декілька заохочень, однак адміністрація установи всім дає стандартну характеристику, зазначаючи, що не став на шлях виправлення. Також додав, що у злочині, за який відбуває покарання свою провину визнав повністю, хоча насправді лише один епізод був вчинений ним.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення. Хоча ОСОБА_5 має два заохочення він не бере участі в самодіяльних, виховних заходах, що проводяться в установі, характеризується посередньо, тобто із всіх обов`язків виконав лише частину.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки засуджений раніше двічі звільнявся умовно-достроково, а його заохочення не мають системного характеру, тобто він не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, виходить з такого.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбуває покарання у виді 5 років позбавлення волі за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.07.2018 у зв`язку зі скасуванням в частині призначення покарання вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 22.11.2018, яким він засуджений за ч.3 ст.186 КК України, відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Згідно характеристики ОСОБА_5 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 23.07.2018 року. За період перебування в Дніпровському СІЗО характеризується посередньо, стягнень та заохочень не мав. В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 09.08.2018 року. Працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться добре. За час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень не має, має 1 заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не бере. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта», прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Не бере участі в роботі самодіяльних організацій, не входить до складу ради колективу засуджених. Підтримує зв`язки з рідними.

26.04.2019 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно статей 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

07.02.2020 комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст.82 Кримінального кодексу України.

04.12.2020 комісією установи відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , як особі, що не довела свого виправлення.

Разом з тим, під час дослідження особової справи засудженого судом було встановлено, що засуджений має два заохочення, що не знайшло свого відображення в довідці сформованій ДУ СВК (№21) на запит суду. Так, на а.с. 57 особової справи засудженого ОСОБА_5 є наказ №416АГ від 13.07.2021 згідно якого ОСОБА_5 оголошено подяку за сумлінне ставлення до праці та за результатами роботи у 2 кварталі 2021 року.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування покарання, суд враховує, що він стягнень не має, має два заохочення, застосовані до нього 21.01.2020 за підсумками роботи в ІV кварталі 2019 року, та 13.07.2021 за підсумками роботи в ІІ кварталі 2021 року, працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться добре, характеризується посередньо .

Суд вважає, що застосовані до ОСОБА_5 заохочення є періодичними оскільки застосовані із плином значного проміжку часу раз на рік, що не може свідчити про сумлінність ставлення до праці протягом всього строку відбування покарання та обґрунтованість його виправлення.
Суд погоджується, що добре ставлення до праці та участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Освіта», прагнення до підвищення наявного загальноосвітнього рівня є позитивними обставинами в житті засудженого ОСОБА_5 , однак суд приймає до уваги також і те, що за час відбування покарання він має посередню характеристику.

Судом враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому. Так, ОСОБА_5 раніше притягувався до відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів проти власності, однак належних висновків не зробив, що призвело до вчинення нового правопорушення за яке в даний час відбуває покарання. Суд враховує обставини зазначені засудженим про правопорушення за які він в даний час відбуває покарання та його ставлення і вважає, що глибокого усвідомлення наслідків своїх вчинків на даному етапі відбування покарання не відбулось, він формально визнає свою провину.

З урахуванням всіх встановлених та наведених обставин суд приходить до висновку про недоцільність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 оскільки основна мета призначеного йому покарання ще не досягнута, тому в задоволенні клопотання суд відмовляє.
На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання повної ухвали суду.

Повна ухвала складена 14.04.2022.

Суддя ОСОБА_1