27.06.2022 Справа № 639/285/22
Провадження №1-кп/639/222/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню зареєстрованому 29 листопада 2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000972 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 29.11.2021 о 05 год. 00 хв. перебував неподалік від багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 .

Саме в той час в нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна, яке, як на його думку, могло знаходитися в сховищі, розташованому в під`їзді вказаного житлового будинку, де зберігалось майно, належне раніше йому незнайомій ОСОБА_6 .

Далі, реалізуючи свій злочинний задум, ОСОБА_5 спочатку потрапив до під`їзду вищевказаного житлового будинку та піднявся на третій поверх разом із незнайомим йому ОСОБА_7 , який підвіз ОСОБА_5 до вказаного будинку та піднявся з останнім з метою отримання оплати за послуги перевезення. Оцінивши ситуацію, що склалася, підійшов до дверей сховища, яке розташоване на третьому поверсі, суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, намагався проникнути до сховища, вищевказаного сховища, використовуючи в якості знаряддя злочину наявні у нього викрутки, але зрозумівши, що потрапити до сховища не вдасться, ОСОБА_5 вибив правою ногою дерев`яні двері, через які здійснюється вхід- до сховища, та проник всередину.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав за необхідне для проникнення у зазначене сховище.

В подальшому він, бажаючи довести свій злочинний задум до кінця, виявив з правого боку по ходу від дверного отвору сховища велосипед марки «Sprint 26 Azimut», належний ОСОБА_6 .

Потім, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій, таємно заволодів майном, яке до того перебувало у власності ОСОБА_6 , а саме: велосипед марки «Sprint 26 Azimut» та почав здійснювати його переміщення зі сховища. При цьому його протиправні дії були помічені ОСОБА_7 , який також знаходився на третьому поверсі у під`їзді, та почав вимагати, щоб ОСОБА_5 зупинився.

У свою чергу ОСОБА_5 , бажаючи досягти своєї протиправної, корисливої мети, продовжуючи свої злочинні дії, які переросли з таємного викрадення чужого майна (крадіжки) у відкрите викрадення чужого майна (грабіж), не реагуючи на законні вимоги очевидця, продовжив переміщуватися по коридору третього поверху житлового будинку з тим, щоб зникнути з місця скоєння злочину.

Однак, ОСОБА_5 не вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки, його дії були помічені ОСОБА_7 , який в подальшому затримав його на гарячому до приїзду співробітників управління патрульної поліції в Харківській області.

Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомллася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої до суду заяви просила розглядати справу без її участі.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, тобто незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у сховище.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації, проте фактичного місця мешкання немає, не одружений.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи покарання обставини, особу ОСОБА_5 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що при визначенні покарання для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 29 листопада 2021 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 29.11.2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 зарахувати в строк покарання строк увязнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього увязнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Процесуальні витрати у розмірі 686 грн. 48 коп. за проведення експертизи стягнути з ОСОБА_5 .

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.12.2021 року а саме: з велосипеду, рама якого пофарбована у сірий з білим кольори, внутрішня сторона коліс пофарбована у червоний колір, на рамі велосипеда прикріплена пластикова бутила для води, велосипед має сидіння, дві педалі, два колеса, кермо, який визнано речовим доказом та повернути його власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1