Справа № 750/3024/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/176/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 липня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 28.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та накладено арешт на майно - ноутбук «EASYNOTE»- 1 шт., ноутбук «HP» - 1 шт., книжка Манипуляция» - 1шт., військовий квиток РФ, жетон ВС России УК 532832, патрони калібру 7,62х39 в кількості 4 шт., мапи А-4 на яких надруковані частини місцевості 7 шт., блокноти 2 шт., 1 аркуш паперу з чорновим записом, DVD диск 1 шт., CD диск 2 шт., флешнакопичувач USB 5 шт., micro CD 1 шт., портовий USB модем «Huaweu» 1 шт., упаковки до сім карт мобільних телефонів 4 шт., картки з номерами мобільних телефонів без сім карт (1 шт. без номеру, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ), сім карта Київстар 1 шт., мобільний телефон Самсунг GT-S5830І (Sek) 1 шт., мобільний телефон Леново Р70-А 1шт., мобільний телефон Самсунг DUOS 1 шт., мобільний телефон Самсунг А7 1 шт., безпроводний маршрутизатор TP Link 1шт., цифровий фотоапарат Nikon Coolpiks 1 шт, із забороною будь-яким особам розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя вказав, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучене в ході обшуку 22.06.2022 майно має значення речового доказу та суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідно до ухвали слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку на території господарства по АДРЕСА_1 , а фактично було проведено обшук на підставі вказаної ухвали в приміщенні ПП «Агрофірма «Мета» по вул.. Перемоги, 126.

Вказує, що слідчий суддя надав дозвіл на обшук території господарства і такий дозвіл не надавав прокурору права проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Зазначає, що при зверненні прокурора з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не було дотримано вимог ст.. 171 КПК України щодо строку звернення з відповідним клопотанням, що підтверджується матеріалами даного провадження.

Заслухавши доповідача, захисника та представника власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з викладених підстав, прокурора, який просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна, окрім іншого, допускається з метою збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Приймаючи рішення, слідчий суддя суду 1 інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом УСБУ Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000042 від 28.05.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Вилучені 22 червня 2022 року в ході обшуку речі, того ж дня визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора, внесене в межах вказаного кримінального провадження про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належну правову підставу, передбачену ч.1 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як встановила і колегія суддів, відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Клопотання слідчого та оскаржуване рішення про накладення арешту на майно відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, тому твердження захисника про необґрунтованість клопотання слідчого та ухвали слідчого судді є безпідставними.

Доводи апелянта, що було проведено обшук за адресою АДРЕСА_2 , в той час як дозвіл на проведення обшуку надавався за адресою АДРЕСА_2 , колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу та були предметом детальної перевірки слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення.

Як було вірно встановлено слідчим суддею згідно протоколу обшуку останній проводився за адресою АДРЕСА_2 . Ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за цією адресою була надана ОСОБА_7 . Остання була присутня під час обшуку і жодних зауважень щодо того, що обшук проводиться не за тією адресою, не висловлювала. Крім того, згідно протоколу обшуку ОСОБА_7 надала згоду і видала всі необхідні і зазначені в ухвалі судді речі, а саме комп`ютерну техніку, телефони, картки, флешки. Також від ОСОБА_7 надійшли зауваження, зафіксовані в протоколі обшуку, в яких вона, заперечивши належність їй вилучених речей, не вказувала про проведення обшуку за іншою адресою, ніж зазначено в ухвалі.

Тобто, в матеріалах справи відсутні жодні належні докази і їх не було надано в ході апеляційного розгляду, що обшук був проведений саме за адресою АДРЕСА_2 , а вилучені в ході обшуку речі належать ПП «Мета», а не ОСОБА_7 , яка є директором та засновником підприємства.

Щодо доводів апелянта про те, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна з порушенням строків, передбачених ст.172 КПК України, та не врахував положення ч.5 ст.171 КПК України, то слід зазначити наступне.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вилучене в ході обшуку транспортного засобу майно, встановив, що воно є тимчасово вилученим.

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обшук здійснювався 22 червня 2022 року за адресою АДРЕСА_2 , на підставі ухвали слідчого судді. За даними поштового повідомлення, клопотання про арешт майна, було направлено прокурором поштовим зв`язком 24 червня 2022 року, що свідчить про те, що останній звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно з дотриманням передбаченого ч.5 ст.171 КПК України 48 годинного строку.

За таких обставин, є необгрнутованими доводи апеляційної скарги про неврахування слідчим суддею положень ч.5 ст.171 КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

Посилання апелянта, що слідчий суддя надав дозвіл на обшук території господарства і такий дозвіл не надавав прокурору права проникнення до житла чи іншого володіння особи на цій території, колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу, оскільки під поняттям «територія господарства», за визначеною адресою, слід розуміти не тільки окремо саму територію, а й сукупність, зокрема, будівель які знаходяться на території чітко визначеного господарства та є невід`ємною частиною такого господарства, а тому колегія суддів приходить до висновку, що отримання окремого дозволу на обшук будівлі на території визначеного господарства на території якого дозволено слідчим суддею провести обшук не вимагається.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для зміни або скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 4 липня 2022 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4