Справа № 201/7283/22
Провадження №1-кс/201/2688/2022
У Х В А Л А
іменем України
06.10.2022 р. м.Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо скасування постанови прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 від 19.09.2022 р. про відмову у визнанні потерпілим від 19.09.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000714, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021 р.,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою , у якій просить суд скасувати постанову прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 від 19.09.2022 р. про відмову у визнанні потерпілим від 19.09.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000714, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021 р.

Обґрунтовуючи скаргу, адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що дізнавачами ПД ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснюється досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0000714 від 04.09.2021 р.за ознаками ч.1 ст.190 КК України.

Процесуальне керівництво у цьому провадженні здійснюється прокурорами Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 та ОСОБА_8

16.11.2021 р. до Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра подано заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (вх.№6471) про залучення до провадження як потерпілого.

Постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 від 18.11.2021 р. відмовлено у задоволенні зазначеної заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року у справі №201/12494/21 провадження №1-кс/201/3589/2021 задоволено скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та скасовано постанову прокурора від 18.11.2021 р. про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Вказана ухвала слідчого судді набрала законної сили та оскарженню не підлягає.

Заявою від 14.12.2021 р. копію зазначеної ухвали слідчого судді подано до Правобережної окружної прокуратури (вх.№7170) та до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровської області (вх.№Л-2359).

Оскільки, станом на 16.09.2022 р. прокурором не надано відповіді про розгляд заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 (вх.№6471) про залучення до провадження як потерпілого після скасування слідчим суддею постанови прокурора про відмову у визнанні потерпілою, до Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра подано заяву вих.№3/157 від 16.09.2022 р. про повідомлення результату розгляду заяви про залучення до провадження як потерпілого.

Адвокат ОСОБА_3 вказує, що 28.09.2022 р. на її електронну адресу надійшла постанова прокурора ОСОБА_5 від 19.09.2022 р. про відмову у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про залучення до провадження потерпілого.

В обґрунтування відмови у визнанні потерпілою прокурор зазначив, що на даний час в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості стосовно завдання моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 та 2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 було завдано матеріальної та моральної шкоди, оскільки грошові кошти, які вона, будучи членом кооперативу ЖБК №230, поряд з іншими особами сплачувала як обов`язкові платежі, привласнено посадовими особами ЖБК №230, а не використано за цільовим призначенням.

Досудове розслідування у формі дізнання у цьому кримінальному провадженні триває 1 рік і встановлення прокурором відсутності у матеріалах кримінального провадження відомостей стосовно завдання ОСОБА_4 морально, фізичної або матеріальної шкоди не свідчить про те, що ця шкода особі не завдана, за відсутності встановленого факту не завдання кримінальним правопорушенням особі відповідної шкоди.

Також адвокат ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що попередня постанова прокурора від 18.11.2021 р., якою було відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_4 , винесена з тим же дослівним обґрунтуванням, що і оскаржувана постанова від 19.09.2022 р., та була скасована ухвалою слідчого судді.

Під час судового розгляду справи адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду з письмовою заявою про здійснення розгляду скарги на постанову про відмову в задоволенні клопотання без її участі. Скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник уповноваженої особи Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що з врахуванням вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши скаргу, дослідивши додані до неї матеріали, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної участині першійцієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий», яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у свій постанові від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, (провадження № 13-66кс18), що є обов`язковими для застосування в силу ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Тобто для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки прощо викладеніу постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Згідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженню підлягають доказуванню, в тому числі:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

При цьому, відповідно до положень ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110,206,303-307,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_9 -задовольнити.

Постанову прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 від 19.09.2022 р. про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000714 від 04.09.2021 за ознаками ч. 1 ст.190 КК України-скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1