Справа № 182/1663/22
Провадження № 1-кп/0182/801/2022
У Х В А Л А
Іменем України

22.06.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії підготовчого провадження в режимі відеоконференції в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000055 від 31.01.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

захисника (в режимі відеоконференції) адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором ОСОБА_4 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без зміни розміру застави, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК продовжують існувати, а саме: ризик переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому обвинувачується, оскільки останній обвинувачується у скоєнні злочину за який передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, вживає алкогольні напої, має негативну характеристику, не працює, раніше судимій та в провадженні суду наявне інше кримінальне провадження за аналогічний злочин, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заявленого прокурором клопотання та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою місця мешкання співмешканки ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) зауваживши на тому, що має сім`ю (співмешканку та доньку) та завжди працював, переховуватися від суду та чинити вплив на свідків чи потерпілу не збирається, а потерпіла має негативну характеристику.

4.Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання підзахисного, оскільки вважає зазначені прокурором ризики необґрунтованими та недоведеними.

5.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлене клопотання, при цьому зауважив, що невідома думка власника вказаного обвинуваченим житла, а в свідоцтві про народження дитини обвинувачений не зазначений як батько.

6.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

7.В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 24 червня 2022 року включно без визначення розміру застави.

8.Згідно з вимогами ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

9.Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

10.Так, положення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

11.Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України» та ін).

12.В рішенні «Москаленко проти України» (п.36) зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховуватися від суду.

13.Суд враховує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років.

14.Крім того, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, наявність іншого кримінального провадження в суді, що дає підстави вважати та свідчить про можливе переховування даної особи від суду та наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Також продовжує існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу в даному кримінальному провадженні, яка ще не допитана в судовому засіданні.

15.Щодо посилання сторони захисту на наявність родини та місця проживання обвинуваченого, в даному випадку ці обставини не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того до суду не надано жодного доказу який свідчив би про думку власника зазначеного житла та необхідність зміни вже обраного запобіжного заходу.

16.Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення.

17.За сукупності таких обставин, на даний час, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків.

18.На підставі викладеного суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

19.Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, застава не визначалась.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 314-316, 371, 372, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2.В задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, до 19 серпня 2022 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1