1Справа № 335/4568/22 1-кп/335/638/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2022 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луганське, Джанкойського району, АР Крим, громадянина України, раніше не судимого, водія 1 відділення охорони взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону логістики ВЧ НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26 лютого 2022 року за № 46 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду водія 1 відділення охорони взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону логістики.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 призначено на посаду начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини цієї ж військової частини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (КВОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») № 424 від 29 грудня 2019 року ОСОБА_6 присвоєне військове звання «майор».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 призначено на посаду заступника командира роти забезпечення боєприпасами з озброєння батальйону логістики цієї ж військової частини.
Наказом МОУ №226 від 19.06.2021 ОСОБА_7 присвоєне військове звання «лейтенант».
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України майор ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини військової частини НОМЕР_1 , являється начальником за посадою та військовим званням для солдата ОСОБА_4 , водія 1 відділення охорони взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України лейтенант ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді заступника командира роти забезпечення боєприпасами з озброєння батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 , являється начальником за посадою та військовим званням солдата ОСОБА_4 , водія 1 відділення охорони взводу охорони роти забезпечення боєприпасами батальйону логістики військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з ст. ст. 82, 93 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України начальник служби ракетно-артилерійського озброєння бригади в мирний і воєнний час відповідає за відповідний вид забезпечення бригади цією службою; за підготовку підрозділів бригади відповідно до своєї спеціальності; за забезпечення бригади озброєнням, бойовою та іншою технікою і матеріальними засобами зі своєї служби, їх правильне використання та утримання в порядку і справності; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу, підпорядкованих підрозділів і служби; за додержання правил охорони довкілля підпорядкованими підрозділами на об`єктах служби, їх пожежну безпеку і санітарний стан; за стан навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності.
Згідно з ст. ст. 117, 118 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України заступник командира роти з озброєння в мирний і воєнний час відповідає за технічну справність озброєння, бойової та іншої техніки, їх експлуатацію і ремонт, технічну підготовку всього особового складу роти. Заступник командира роти з озброєння зобов`язаний: забезпечувати належний порядок, організацію технічно правильної експлуатації озброєння, знати ділові та морально-психологічні якості механіків-водіїв (водіїв) бойових та інших машин.
Зокрема, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту, солдат ОСОБА_4 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Окрім того, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 був зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.
08 липня 2022 року на території АДРЕСА_2 , де виконуються бойові завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_4 на адресу майора ОСОБА_6 була висловлена погроза вбивством у зв`язку з виконанням останнім обов`язків військової служби.
Так, 06 липня 2022 року виконуючи свої обов`язки з бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки, виховання, військової дисципліни і морально-психологічного стану особового складу, ОСОБА_6 надав розпорядження (наказ) особовому складу військової частини НОМЕР_1 про проведення тренувань з відбиття умовного нападу противника (заняття з кругової оборони), в ході яких солдат ОСОБА_4 висловлював прилюдне невдоволення наказом командира та небажання його виконувати.
У подальшому, 08 липня 2022, близько 18 години, у АДРЕСА_2 , на території якого військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 виконуються бойові завдання, солдат ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись до приміщення служби ракетно-артилерійського озброєння, де дислокувався особовий склад вказаного підрозділу, усвідомлюючи протиправний та позастатутний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що майор ОСОБА_6 є його начальником за посадою та військовим званням, реалізуючи прямий умисел, що виник напередодні, направлений на погрозу вбивством начальника служби ракетно-артилерійського озброєння технічної частини військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , у зв`язку із виконанням останнім обов`язків з військової служби, щодо бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки, виховання, військової дисципліни і морально-психологічного стану особового складу, витягнув з карману власних штанів гранату Ф-1, вийняв з неї чеку, привівши її в бойове положення, побачивши майора ОСОБА_6 , висловив йому погрозу вбивством, шляхом підриву вищевказаної гранати.
Крім того, 08 липня 2022 року на території АДРЕСА_2 , де виконуються бойові завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_4 на адресу лейтенанта ОСОБА_7 була висловлена погроза вбивством у зв`язку з виконанням останнім обов`язків військової служби.
Так, 08 липня 2022 року, близько 18 години 05 хвилин до лейтенанта ОСОБА_7 надійшла інформація про те, що солдат ОСОБА_4 , висловив погрозу вбивством майору ОСОБА_6 . У зв`язку із вказаним ОСОБА_7 , було прийнято рішення про пошук, перевірку та вилучення зброї, яка закріплена за солдатом ОСОБА_4 , з метою недопущення нових протиправних дій останнього та уникнення негативних наслідків у вигляді заподіяння шкоди життю та здоров`ю наявного особового складу. Реалізуючи вказане, виконуючи свої обов`язки з забезпечення належного порядку, організацію технічно правильної експлуатації озброєння, вивчення ділових та морально-психологічних якостей механіків-водіїв (водіїв) бойових та інших машин, лейтенант ОСОБА_7 , зайшов до приміщення тимчасового мешкання солдата ОСОБА_4 на території розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , з метою пошуку, перевірки та вилучення автомату АК-74, що закріплений за солдатом ОСОБА_4 .
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються ч.4 ст. 405 КК України - погроза вбивством начальникові, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені в умовах воєнного стану.
Під час досудового розслідування 28.07.2022 року між прокуроромЗапорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.405 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений кримінальне правопорушення та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
До угоди долучено письмову згоду потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 прокурору на укладення ними угоди.
Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в його присутності, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_7 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та згоден із запропонованим видом та мірою покарання що буде призначено останньому. Потерпілому роз`яснені його права передбачені ст. 394,424,473 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та згоден із запропонованим видом та мірою покарання що буде призначено останньому. Потерпілому роз`яснені його права передбачені ст. 394,424,473 КПК України.
Згідно із ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин, потерпілими надано письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості. Відповідно до ст. 12, ч.2 ст.405 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи обраний ОСОБА_4 судом вид покарання та існування ризиків ухилення від виконання вироку суду, слід залишити без змін, до набрання вироком законної сили.
Також, на думку суду, обвинуваченому необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення, виходячи з приписів ст.72 КК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання за ч.4 ст.405 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту на гауптвахті.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, з 28 липня 2022 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 , слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 28.07.2022 по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.
- автомат АК-74 із маркуванням « НОМЕР_3 »; автомат АК-74 із маркуванням « НОМЕР_4 »89; гранату РГД-5 пісочного кольору, з написом « НОМЕР_5 » Т із запалом, з написом « НОМЕР_6 »; гранату Ф-1 пісочного кольору з написом «386 72-80 Т» із запалом, з написом «49», - передані на відповідальне зберігання командиру роти забезпечення боєприпасами ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили повернути до військової частини НОМЕР_1 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:
1)обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1