ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1204/22
Провадження № 1-в/210/189/22

"26" квітня 2022 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2

учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК № 80" - ОСОБА_4 засуджений ОСОБА_5 , захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження заяву засудженого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, громадянина України, засудженого 30 вересня 2021 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 186, ст. 69, ч. 1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 04.05.2018 р., кінець - 04.05.2023 р.,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія № 80», звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення.
Клопотання подане до суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Позиції сторін.
ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що режим відбування покарання не порушує, працює.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 , підтримала заяву засудженого ОСОБА_5 , просила її задовольнити.
Представник КВК № 80 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання. На думку прокурора, кінцева мета покарання не досягнуто, а звернення до суду із заявою про застосування пільги за статтею 81 КК України є передчасним.
Обставини, встановлені судом.
Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.115 та ч.1 ст. 186 КК України, та призначенго йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; за ч.1 ст. 186 КК України у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_5 рахувався з моменту його фактичного затримання, з 04 травня 2018 року, а не з 05.05.2018 року, як про це невірно зазначено в протоколі затримання.
Засуджений ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі знаходиться з 07.05.2018 року. Під час утримання в Установі виконання покарань №27 (м. Харків) характеризувався негативно, за допущені порушення вимог режиму утримання 2 (два) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.
З характеристика на засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній з 15.12.2021 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Залучений до праці на виробництві установи, в цеху «РЗВ» різноробітником. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ним неслужбових стосунків. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.
02.02.2022 року засудженого було розглянуто на комісії згідно ст. 101 КВК України позитивно, але, згідно поданої заяви, відмовився від переведення до ДСР у зв`язку з сімейними обставинами.
Крім того, 02.02.2022 року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 82 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення засудженого, йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
Крім того, 14.02.2022 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії відповідно до статті 81 КК України, у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення, а саме лише стає на шлях виправлення, йому було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення.
Зокрема, 30.12.2021 року проведено підсумкову оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої підсистема «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, визначила ступінь рівня ймовірної небезпеки для суспільства ОСОБА_5 як «СЕРЕДНІЙ».
З довідки про наявність стягнень та заохочень вбачається, що за період відбування покарання в Криворізькій ВК №80 станом на 19 квітня 2022 року ОСОБА_5 не має заохочень, однак має два стягнення попередження за зберігання мобільного телефону та 3 доби карцеру за нетактовну поведінку з вживанням нецензурних слів, які станом на день розгляду заяви погашено.
Мотиви та висновку суду
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин (ч.2, п. 3 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.
Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин. За весь час відбування з 04.05.2018 року засуджений не мав заохочень, однак має два стягнення попередження за зберігання мобільного телефону та 3 доби карцеру за нетактовну поведінку з вживанням нецензурних слів, які станом на день розгляду заяви погашено, однак це ще не підтверджує того, що він став на шлях виправлення та його поведінка не зазнає позитивних змін.
Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений не довів свого виправлення, наявність стягнень та відсутність заохочень свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи із засудженим та характеристики, ОСОБА_5 станом на 30 грудня 2021 року лише стає на шлях виправлення, тому не довів свого виправлення для умовно-дострокового звільнення.

Крім того, 02.02.2022 року засудженого було розглянуто на комісії згідно ст. 101 КВК України позитивно, але, згідно поданої заяви, відмовився від переведення до ДСР у зв`язку з сімейними обставинами.
Також, 02.02.2022 року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 82 КК України, але у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення засудженого, йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
Крім того, 14.02.2022 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії відповідно до статті 81 КК України, у зв`язку з невідповідністю оцінки ступеню виправлення, а саме лише стає на шлях виправлення, йому було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення.
Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 81 КК України не встановлено.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_5 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, під час відбування покарання порушував режим відбування покарання, а також тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_5 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення - залишити без задоволення.
Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 27 квітня 2022 року о 09 год.30хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1