Справа № 199/2961/22
УХВАЛА
іменем України

2022 року червня місяця 07 дня м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000273 від 04.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого повноважним прокурором, про арешт майна по кримінальному провадженню №0000273 від 04.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України, а саме транспортного засобу марки Volkswagen Transporter, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля.
Клопотання обґрунтовується тим, що 03.06.2022 до відділу поліції №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівників УПП про те, що 03.06.2022 за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, біля будинку №32к, було зупинено транспортний засіб «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками механічного втручання в номер кузова ( НОМЕР_4 від 03.06.2022).
У ході проведення досудового розслідування, 03.06.2022 в період часу з 16 години 46 хвилин по 17 годину 10 хвилин, під час огляду проведеного за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, біля будинку №32к, було оглянуто та вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 .
Далі, 06.06.2022 дізнавачем сектору дізнання було винесено постанову про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання, а саме транспортного засобу «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , а також ключі від транспортного засобу.
Таким чином, в ході досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що вище визначені предмети та транспортний засіб може бути використано, як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення. Крім того, виникла необхідність в проведенні ряду експертиз, в тому числі відносно вказаного майна, а саме технічної експертизи документів, проведення слідчих (розшукових) дій відносно вищезазначеного майна.
В своєму клопотанні дізнавач сектору дізнання зазначає, що існує ризик того, що вказаний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію та ключі можуть бути приховувані, пошкоджені, може відбутися їх псування, зникнення, втрата, знищення, перетворення, пересування, передача, відчуження або використання.
У судове засідання дізнавач сектору дізнання та прокурор не з`явилися, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином.
Власник та володілець майна до суду не з`явились.
Вивчивши подане клопотання та докази, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на рухоме майно, слідчий суддя вважає необхідним у задоволенні поданого клопотання відмовити з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 03.06.2022 до відділу поліції №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівників УПП про те, що 03.06.2022 за адресою: м. Дніпро, вул. Янтарна, біля будинку №32к, було зупинено транспортний засіб «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками механічного втручання в номер кузова ( НОМЕР_4 від 03.06.2022).
04.06.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України.
Згідно ст. ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно до ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).
Cтаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.
Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дізнавач сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 не довів суду, що даний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключі є доказами вчинення кримінального правопорушення, оскільки відсутні будь-які дані щодо факту наявності самої події кримінального правопорушення. Крім того, дізнавачем сектору дізнання не доведено суду, що саме позбавлення власника чи володільця майна права користуватись майном призведе до збереження речового доказу, та незастосування такого крайнього заходу, як арешт майна, приведе до його знищення чи приховування.
Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Таким чином, приходжу до висновку про необґрунтованість клопотання, а тому у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000273 від 04.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1
07.06.2022