ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1425/22 Справа № 192/347/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ Солонянська виправна колонія (№21) МЮУ та спостережної комісії Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 06.12.2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців 10 днів.
Ухвала суду обґрунтована тим, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, на думку суду, на даний час застосування до нього умовно-дострокового звільнення є недоцільним з огляду на те, що він раніше неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних корисливих тяжких злочинів та чотири рази звільнявся умовно-достроково, проте знову засуджувався за вчинення аналогічних умисних тяжких злочинів проти власності.
Суд першої інстанції не визнав поведінку засудженого ОСОБА_7 як сумлінну, а відбуття ним певної частини покарання, наявність позитивної характеристики та заохочень, а також дружини та малолітньої дитини не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить вказану ухвалу скасувати та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України, звільнивши його умовно-достроково від відбування покарання.
Зазначає, що за час відбування покарання мав 8 заохочень, працевлаштований на виробництві установи.
Посилається, що він одружений та має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.12.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців 10 днів.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2020 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.12.2019 року було змінено, та постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.05.2019 року та за цим вироком, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців 10 днів. В решті вирок суду залишено без змін.
Початок строку відбування покарання: 29.08.2018 року. Кінець строку відбування покарання: 08.06.2022 року.
Відповідно до наданих адміністрацією установи характеристики та довідки про заохочення та стягнення, ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 30.09.2018 року. За період перебування в УВП №4 м. Дніпропетровськ заохочень не мав, допустив одне порушення режиму утримання, за що мав одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку.
В Солонянській виправній колонії №21 ОСОБА_7 знаходиться з 30.05.2019 року. Працевлаштований днювальним адміністративної будівлі установи, до праці ставиться сумлінно. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 8 разів, раніше допустив одне порушення режиму утримання, за що мав одне стягнення, яке було зняте 19.10.2021 року заохоченням за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Згідно характеристики, ОСОБА_7 з 2003 по 2019 року неодноразово був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та чотири рази звільнявся умовно-достроково від відбування призначених покарань, проте знову засуджувався за вчинення аналогічних умисних тяжких злочинів проти власності.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 не зробив для себе належних висновків після умовно-дострокового звільнення, має середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, та який не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Як вбачається з матеріалів справи та технічного запису судового засідання, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив всі обставини провадження, дані про особу засудженого та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні подання начальника ДУ Солонянська виправна колонія (№21).
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції під час перевірки провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що за час відбування покарання він мав 8 заохочень, працевлаштований на виробництві установи, одружений та має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на думку колегії суддів не може бути само по собі підставами для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4