Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/2545/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 754/4793/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року ОСОБА_9 продовжений строк тримання під вартою на 60 діб до 05 серпня 2022 року включно.
Таке рішення суд, взявши до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 185 КК України, і санкція частини 4 статті 187 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжкого та передбачає покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років, раніше судимий, без визначеного роду занять та без постійного джерела доходів, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що полягають у можливості ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить її скасувати та обрати щодо нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом враховано лише доводи прокурора на користь продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому прокурором копію клопотання про продовження запобіжного заходу йому-обвинуваченому надано не було, крім того, у сторони обвинувачення відсутні будь-які підтвердження зазначених у клопотанні ризиків.
Також, зазначає, що суд взяв до уваги лише тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується та відсутність фактичного місця проживання, як і міцних соціальних зв`язків, разом з цим, як вказує апелянт, такий висновок є упередженим та не відповідає дійсності.
Крім того, як на підставу скасування ухвали суду, зазначає і про те, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу розглянуто іншим суддею, яка не має ніякого відношення до цього кримінального провадження.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
В провадженні Деснянського районного суду м. Києва на стадії судового розгляду перебуває об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 119, ч. 2 ст. 185 КК України.
Ухвалою цього суду від 07 червня 2022 року, на задоволення клопотання прокурора, ОСОБА_9 продовжений строк тримання під вартою на 60 діб до 05 серпня 2022 року включно.
Під час постановлення даного судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність тримання обвинуваченого під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, а оскільки дане кримінальне провадження стосується особливо тяжкого злочину, суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, не знайшов правових підстав і для визначення розміру застави.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування//продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання судом першої інстанції встановлено, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, які були підставою для обрання та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також судом враховані дані про особу обвинуваченого та конкретні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, що у сукупності стало підставою для продовження строку тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованим, і ухвалене судом рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тому, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Твердження апелянта про те, що він має дітей, місце проживання та неофіційну роботу - не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.

Відносно посилань обвинуваченого на невручення йому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовувалась необхідність продовження запобіжного заходу, то як вбачається із змісту ухвали таке питання ні обвинуваченим, ні його захисником перед судом не порушувалося, доказів зворотного суду апеляційної інстанції не надано.
Стосовно доводів обвинуваченого про постановлення судового рішення незаконним складом судом, то колегія суддів їх вважає безпідставними, оскільки відповідно до абзацу п`ятого п. 20-5 Перехідних положень КПК у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.
Оскільки головуюча суддя в даному провадженні ОСОБА_10 перебувала на лікарняному, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , з дотриманням вимог ст. 35 КПК України, визначено судді ОСОБА_1 , а тому будь-яких порушень вимог закону щодо процедури розгляду клопотання колегією суддів не встановлено.
Отже, висновок суду про наявність достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення його апеляційної скарги - відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року, якою ОСОБА_9 продовжений строк тримання під вартою на 60 діб до 05 серпня 2022 року включно без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4