ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7083/20
провадження № 1-кп/753/436/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 вирішуючи питання доцільності продовження обвинувачему ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у виді триманні під вартою,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дарницького районного суду м. Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 09.03.2022 року включно.
Відповідно до вимог ст.331 КПК України контроль за доцільністю продовження тримання обвинуваченого під вартою покладено на суд.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102 -IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
В умовах найкризовішої ситуації в Україні, завданням, передбаченим ст. 2 КПК України, яке покладається на органи державної влади України, органи досудового розслідування, прокуратури та суду, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду, що передбачає собою дотримання процесуальних строків і прийняття відповідних процесуальних рішень у разі їх закінчення.
Положення ст. 615 КПК України передбачають особливості досудового розслідування в умовах воєнного стану та заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, однак безпосередньо не регулюють питання щодо продовження строку тримання під вартою, що свідчить про здійснення даної процедури на загальних підставах, передбачених КПК України. Беручи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку, що питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід розглянути без участі сторін кримінального провадження, оскільки в умовах воєнного стану, та частих повідомлень про повітряну тривогу існує об`єктивна загроза життю та здоров`ю учасників кримінального провадження як під час пересування по місту Києву так і під час перебування в кімнатах призначаних для відеоконференц зв`язку.
Таким чином суд перевіривши ризики які були піставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Перевіряючи підстави доцільності продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу - тримання під вартою суд не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, враховує обгрунтованість підозри та вагомість наявних доказів про вчинення останнім злочину, який йому інкриміновано та те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні умисного, особливо тяжкого злочину, при доведенні провини за який йому загрожує покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Також суд враховує інформаціє про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, місце проживання, характеристики, сімейний стан, місце роботи, відсутність судимостей.

Розв`язуючи питання яке обговорювалося, судом окрім норм КПК України, враховуються вимоги п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Так, у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі Лабіта проти Італії від 06.04.2000 року - тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 є тяжкість злочину, який інкримінуються обвинувачену та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, та суспільний резонанс, а також найважчі, незворотні та непоправні наслідки інкримінованих згідно обвинувального акту дій у виді смерті людини, та спокуса уникнення судової процедури, і саме наведені вище обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризику переховування від суду.

Ризик переховування від суду на даному етапі кримінального провадження продовжує існувати та є реальним, оскільки у справі не досліджені письмові докази, не допитані свідки, а тому обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду для уникнення кримінальної відповідальності, що унеможливить розгляд справи у суді, виключить можливість встановлення об`єктивної істинни та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.

Окремо суд враховує те, що ОСОБА_5 у період із 2017 року по 2020 рік переховувався від слідства та перебував у розшуку.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п.80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КК України, враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні насильницького злочину, та вважає, що жоден із інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Окрім цього, під час розгляду кримінального провадження суду не надано безумовних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 не може триматися під вартою, також немає у розпорядженні суду доказів про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого чи інші обставини, які би могли переважити ризики передбачені ст.177 КПК України, гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та забезпечити виконання ним процесуальних рішень суду.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 183, 176-206, 291, 314, 315, 331 КПК України КПК України,-

У Х В А Л И В :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.05.2022 року включно. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: