Справа № 308/6111/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна
в с т а н о в и в:
на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , у якому вона просить слідчого суддю:
-скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2022 року на військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 18.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 18.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути власнику ОСОБА_4 або уповноваженому представнику.
Клопотання обґрунтоване тим, що потреба в утриманні вказаного майна відпала. У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення. Від адвоката ОСОБА_3 та прокурора надійшли заяви про розгляд клопотання про скасування арешту майна без їх участі.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заявленого клопотання по суті, суд встановив наступне.

Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000088 від 19.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408 та ч.4 ст.410 КК України.

Як убачається з поданого клопотання та долучених

19.05.2022 року в період з 21 год. 59 хв. по 23 год. 08 хв. органом досудового розслідування проведено обшук приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами проведення якого виявлено та вилучено низку предметів та документів, зокрема, військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 18.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.05.2022 року слідчим винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2022 року з метою збереження речового доказу на вказаний військовий квиток накладено арешт.

Виходячи з наявності підстав для скасування арешт, адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з відповідним клопотанням.
Вирішуючи подане клопотання про скасування арешту, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а пункту 2 - визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (частина 1 статті 16 КПК України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто тягар доказування необґрунтованості або подальшої недоцільності арешту у даному випадку покладається на власника або володільця майна.

Слідча суддя, постановляючи ухвалу про накладення арешту від 27.05.2022, виходила з того, що відповідне майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні. Поряд із цим, як слідує з клопотання адвоката проведення слідчих дій та експертних досліджень з військовим квитком серії НОМЕР_1 , виданим 18.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здійснюється.

Доказів протилежного стороною обвинувачення на надано. Вказані обставини, на переконання слідчого судді, свідчать про те, що на даний час потреба у подальшому утриманні відповідного майна під арештом відсутня.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Отже, слідчий суддя, доходить до переконання про необхідність задоволення поданого клопотання та скасування арешту.

Зважаючи на викладене та керуючись статтями 22, 170-174,376 КПК України, суддя
п о с т а н о в и в:
клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити повністю.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2022 року на військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 18.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий 18.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути власнику ОСОБА_4 або уповноваженому представнику.
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1