ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 05 січня 2022 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, на утримані малолітніх дітей не має, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2021 року за заявою ОСОБА_4 Шевченківським районним судом міста Запоріжжя у цивільній справі №336/6435/21, провадження №2-о/336/166/2021 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким встановлено наступні заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього наступні обов`язки: заборонено ОСОБА_3 , перебувати за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_4 ; заборонено наближатися на відстань ближче 100 метрів до ОСОБА_4 ; заборонено наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця роботи (перебування) ОСОБА_4 Запорізький НВК № НОМЕР_1 ЗМР за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, 16 серпня 2021 року ОСОБА_3 був належним чином ознайомлений із рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 1 1 серпня 2021 року.

Однак, ОСОБА_3 нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, приблизно о 07:30 08 листопада 2021 року ОСОБА_3 знаходився безпосередньо біля входу, а саме на порозі квартири за адресою: АДРЕСА_2 в якій мешкає ОСОБА_4 наблизившись до неї ближче ніж два метри, у зв`язку із чим потерпіла зверталась до ВП № З ЗРУП ГУНП у Запорізькій області 08 листопада 2022 року та 26 грудня 2022 року.

Також, ОСОБА_3 26 грудня 2021 близько 12:30 умисно порушив заборони передбачені рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 1 1 серпня 2021 року, і з`явився безпосередньо до місця мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 шляхом вчинення умисних дій спрямованих на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні, що 11 серпня 2021 року за заявою ОСОБА_4 Шевченківським районним судом міста Запоріжжя у цивільній справі № 336/6435/21, провадження № 2-о/336/166/2021 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким встановлено наступні заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього наступні обов`язки: заборонено ОСОБА_3 , перебувати за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонено наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_4 ; заборонено наближатися на відстань ближче 100 метрів до ОСОБА_4 ; заборонено наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця роботи (перебування) ОСОБА_4 Запорізький НВК № НОМЕР_1 ЗМР за адресою: м. Запоріжжя, вул. Військбуд, буд.13. тим самим, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст. 390-1 КК України.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються як кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст. 390-1 КК України, тобто невиконання обмежувальних приписів.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчиненого ним кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.2 ст.302 КПК України, за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

Відповідно до ст.381,382 КПК України за клопотанням прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_6 суд розглядає зазначене кримінальне провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Вивчивши обвинувальний акт, додану до нього заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , матеріали досудового розслідування, суд вважає, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку за тих обставин, як вони викладені в обвинувальному акті, ці обставини жодною стороною не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, в т.ч. щодо беззаперечного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, а саме: невиконання обмежувальних приписів.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується положеннямист. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий, не працевлаштованого, під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень суд вважає за доцільне призначити покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням іспитового строку.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують його покарання та вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі на певний строк.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.. 65 КК України, ст..ст.368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставіст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік, не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя : ОСОБА_1