Справа №345/2390/22
Провадження № 1-кс/345/427/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

в провадженні Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувають матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України
Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Головуюча суддя ОСОБА_6 у кримінальному провадженні з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, знаходиться у відпустці, а тому питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 відповідно до вимог абз. 5 п. 20-5 розділу XI Перехідних положень КПК України, підлягає вирішенню іншим суддею, визначеним в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави, обгрунтовуючи його ризиками, зазначеними у клопотанні, та посилаючись на матеріали кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив щодо вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та зазначив, що йому необхідно лікуватися, а тому просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти продовження строку тримання під вартою. Вважає, що зазначені прокурором ризики необґрунтовані і не доведені, докази про наявність вини обвинуваченого відсутні. Окрім цього, обвинувачений позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє, а тому просив йому обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.07.2022 продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів до 02.09.2022 включно.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За приписом частини 3 цієї статті до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приймає до уваги, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей. Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення остаточного судового рішення, яким буде розглянуто по суті та вирішено питання про визнання особи винною у вчиненні злочину та призначення їй покарання. Намагання надати оцінку доказам, які були досліджені в результаті судового розгляду кримінального провадження до ухвалення остаточного судового рішення, може бути визнано сторонами як ознака упередженості суду та визнана правовою підставою для відводу складу суду.
Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.
Враховуючи тяжкість інкримінованого обвинувачену злочину, а також те, що обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. А саме: він може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілу та свідків, переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо останнього покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від суду та перешкоджання встановлюю істини в кримінальному провадженні.
Підставами вважати, що ОСОБА_3 може спробувати переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків є те, що він обвинувачується у вчинені злочину, за який відповідно до КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі, усвідомлює неминучість покарання за нього, являється місцевим жителем та особисто знайомий з потерпілою та свідком у кримінальному провадженні, що може спонукати переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка та потерпілу. Окрім того, до арешту обвинувачений проживав разом з потерпілою та її законним представником, та у випадку застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, останній може повернутися до свого місця проживання, а це може негативно вплинути на малолітню потерпілу.
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості злочину, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до санкції ч. 4 ст. 152 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали та мають високу вірогідність у зв`язку із можливістю найсуворішого покарання, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів.
При цьому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про те клопоче сторона захисту, хоча і накладатиме на обвинуваченого менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, однак домашній арешт на думку судді не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.
Також суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Розглядаючи таку можливість, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення, підвищеної суспільної небезпечності інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, суддя вважає, що інші (альтернативні) запобіжні заходи, не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи із застосуванням насильства, обставини його імовірного вчинення, суд вважає недоцільним визначити обвинуваченому розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 182-184, 194 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) календарних днів до 23.10.2022 включно.
Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12), та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 29.08.2022 о 13:00 годині.
Суддя: