Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 жовтня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2022 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у кримінальному провадженні №0000260,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Романівка Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 днів, а саме до 10 листопада 2022 року.

Заборонено ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 19 год. по 07 год.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонено спілкувати з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі прокурор Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

На обґрунтування цих вимог зазначила, що слідчим суддею не було враховано тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, а також тяжкість наслідків цього кримінального правопорушення.

Також прокурор вважає, що ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування стверджується тяжкістю можливого покарання. Вказала, що слідчий суддя не надав оцінки тій обставині, що підозрюваний вже раніше притягався до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості, а тому може допускати подібні порушення у майбутньому.

Крім того, на переконання апелянта, ОСОБА_5 зможе впливати і на потерпілу і свідків з метою зміни ними своїх показань або відмови від показань.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник підозрюваного -адвокат ОСОБА_6 просив залишити обраний його підзахисному запобіжний захід без змін та відмовити у задоволенні апеляційних вимог сторони обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про безпідставність апеляційних доводів і залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи пелянта, колегія суддів дійшла висновків, що скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За визначенням, яке міститься у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини термін «обґрунтованій підозрі» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

12 вересня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді щодо недоведеності заявлених стороною обвинувачення заявлених ризиків.

Зокрема, тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, з врахуванням принципу безпосередності дослідження доказів судом при розгляді кримінального провадження, свідчить на користь існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків, потерпілу, з метою дачі ними показань на свою користь.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до імперативних приписів ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Тобто не дозволяється застосування до підозрюваного будь-якого виду запобіжного заходу у разі відсутності/недоведеності хоча б одного з ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Разом з тим, прокурор ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не змогла довести, що домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, в тому числі обов`язку утримуватись від спілкування з потерпілими, а також свідками, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленому ризику.

Зокрема, колегія суддів враховує наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків - наявність сім`ї і малолітньої дитини на утриманні, постійного місця проживання, за яким характеризується позитивно. Також взято до уваги і те, що підозрюваний ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи.

За приписом ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, як визначено ч.ч.4, 5 ст.181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Колегія суддів зауважує, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Отже на даному етапі досудового розслідування суд не вбачає підстав для обрання - застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу, і з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, вважає, що домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 13 вересня 2022 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3