УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/4857/22

Провадження №: 1-кс/755/1868/22

"04" жовтня 2022 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 12.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві розслідується указане кримінальне провадження, у рамках якого 23.09.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Санкції ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачають покарання у вигляді конфіскації майна.

Також, під час досудового розслідування з"ясовано, що 17.06.2022 на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва справа №755/4857/22 від 16.06.2022 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено майно, що має значення для кримінального провадження. В подальшому, вилучене майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, 17.06.2022, у зв`язку з проведенням обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , останній стало відомо про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 за фактом неправомірних дій ОСОБА_4 , що чинять загрозу національній безпеці України.

Після чого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що її дії були викриті працівниками правоохоронних органів та вона може бути притягнена до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, санкцією яких передбачено як додаткове покарання у виді конфіскацією майна, здійснила відчуження належного їй майна, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Так, 07.07.2022 ОСОБА_4 , будучи єдиним власником квартири АДРЕСА_2 , уклала договір дарування квартири відповідно до якого ОСОБА_4 передає безоплатно, а її донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приймає дарунок квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Внаслідок чого, 07.07.2022 були внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На даний час, відповідно до інформаційної довідки № 310859919 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка являється донькою підозрюваної ОСОБА_4 .

Враховуючи, що санкції ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, а також враховуючи, що не забезпечення схоронності вказаного майна підозрюваного може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, орган досудового розслідування необхідним є накладення арешту на вказане майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

У світлі чого заявник просить накласти даний арешт з метою регламентованою п. 3) ч. 2 ст. 170 КПК.

Позиція сторін
Прокурор групи прокурорів прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ураховуючи норми ст.ст. 22, 26, 172 КПК України, щодо того, що неприбуття інших осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчим суддею визнано за можливе провести цей судовий розгляд за даної явки.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання […].

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, […], за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна […].

Покарання у виді конфіскації майна, згідно ст. 59 КК України, полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Саме право власності - це система правових норм, які регулюють відносини щодо володіння, користування та розпорядження майном його власником.

Стаття 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначає, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону з власної волі, незалежно від волі інших осіб. В об`єктивному значенні право власності - це право суб`єкта володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому матеріальними благами на власний розсуд у межах закону. У суб`єктивному значенні право власності - це система правових норм, які закріплюють належність матеріальних благ визначеним суб`єктом, й регулюють володіння, користування та розпорядження ними, а також захист компетентності власника. Зміст права власності складається з компетентності власника щодо володіння, користування та розпорядження певною річчю (ст. 317 ЦК України).

Разом з тим, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження, у порядку ст. 94 КПК України, встановлено, що підозрювана не є власником майна у відношенні якого пропонується застосувати захід забезпечення кримінального провадження, адже відповідно до інформаційної довідки №310859919 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Обставини передбачені абз. 2 ч. 4 ст. 170 КПК в частині того, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, стосується тільки ситуацій спеціальної конфіскації та відповідно арешту майна у порядку п. 2) ч. 2 ст. 170 КПК, а не за її пунктом третім.

Тим паче, що в силу ч. 1 ст. 96-2 КК спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки не існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 12.05.2022 року за ознаками кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 436-1, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_7