Справа № 183/1533/22
№ 1-кс/183/321/22

У Х В А Л А
22 квітня 2022 року м. Новомосковськ
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Побідне Джанкоєвського району АР Крим, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України,-
Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.
Оскільки ОСОБА_4 , будучи обізнаним про незаконність дій співучасників збройних формувань та окупаційної адміністрації Російської Федерації на тимчасово окупованій території Луганської області, ідеологічно розділяв такий розвиток подій, то у подальшому в лютому 2018 року у нього виник умисел на участь у діяльності НЗФ т.зв. «ЛНР» окупаційної адміністрації РФ, з метою здійснення збройного опору силам ООС задля досягнення кінцевої цілі - зміни меж території, державного кордону України всупереч утвердженого Конституцією України порядку, тобто виключення з її складу окремих районів, міст, сіл, селищ Луганської області, у тому числі й у межах, у подальшому ідентифікованих указом Президента України від 07.02.2019 № 32/2019 на підставі факту тимчасової окупації відповідних адміністративно-територіальних одиниць.
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 22 лютого 2018 року на тимчасово окупованій території Луганської області у місті Луганськ добровільно вступив до лав (підписав контракт на проходження військової служби) не передбаченого законом збройного формування окремого взводу ПТКР «2 ОМБР 2 АК НМ ЛНР» окупаційної адміністрації РФ на посаду «оператор навідник ПТКР» (місце постійної дислокації: АДРЕСА_2 ) - структурної частини «Народної міліції ЛНР», узявши до виконання визначені йому в «ЛНР» функції щодо учинення збройного опору силам операції Об`єднаних сил (комплексу військових та спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур, направлених на деокупацію тимчасово окупованої території Луганської області та боротьбу з тероризмом) залученим до неї підрозділам Збройних Сил та правоохоронних органів України, й з метою збройного опору силам ООС (недопущення їх входження на тимчасово окуповану територію Луганської області та її деокупації) отримав від не встановлених досудовим слідством співучасників НЗФ т.зв. «ЛНР» окупаційної адміністрації РФ для застосування за функціональним призначенням стрілецьку вогнепальну зброю автомат системи Калашникова, із боєприпасами до нього, військову екіпіровку.
У подальшому, з 22.02.2018 до 24.02.2022 на тимчасово окупованій території Луганської області ОСОБА_4 , перебуваючи у складі т.зв. «окремого взводу ПТКР 2 ОМБР 2 АК НМ ЛНР» окупаційної адміністрації РФ на посаді «оператора навідника ПТКР», виконував функції: наведення ПТКР, несення служби у добовому наряді, виконання інших наказів спрямованих на посилення обороноздатності НЗФ т.зв. «Народної міліції ЛНР» окупаційної адміністрації РФ, тим самим, систематично вчиняв умисні дії з метою зміни меж території, державного кордону України шляхом участі у складі непередбачених законом збройних формувань.
Відповідно до відведеної йому ролі у плані спільних злочинних дій та на виконання функцій, покладених на нього обов`язків, ОСОБА_4 у період з 22.02.2018 до 24.02.2022, з власної ініціативи, виконував обов`язки, які покладені на нього військовою службою у вищевказаних НЗФ окупаційної адміністрації РФ, які направлені на чинення збройного опору ЗС України та іншим правоохоронним органам України у відновленні територіальної цілісності в межах державного кордону України.
Прокурор у своєму клопотанні зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.
Постановою першого заступника керівника Луганської обласної прокуратури від 25.03.2022 стосовно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 30 діб, тобто до 24.04.2022.
Вказав, що досудове розслідування неможливо закінчити до дати закінчення строку тримання під вартою, оскільки на даний час органом досудового розслідування не встановлені інші особи, причетні до вчинення даного злочину, не отримана відповідь щодо судимості ОСОБА_4 , не отримані відповіді щодо знаходження ОСОБА_4 на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, не допитано очевидців вчинення розслідуваного злочину тощо.
Прокурор, в судовому засіданні просив продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків зазначених в п. 1, п. 2, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказані в клопотанні.
Підозрюваний в судовому засіданні погодився із клопотанням та просив його задовольнити.
Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст.ст. 178, 183, 199 КПК України, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260 КК України виходячи з наявних доказів та процесуальних документів, досліджених судом в судовому засіданні.
При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру у скоєнні кримінальних правопорушень обґрунтованою.
Постановою першого заступника керівника Луганської обласної прокуратури від 25 березня 2022 року стосовно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 30 діб, тобто до 23 квітня 2022 року.
Однак, у кримінальному провадженні, виходячи з клопотання прокурора, не проведені всі слідчі дії, а саме необхідно: встановити інших осіб, причетних до вчинення злочину, отримати відповідь щодо судимості підозрюваного, отримати відповіді щодо знаходження підозрюваного на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах, допитати очевидців вчинення підозрюваного розслідуваного злочину.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним, продовжує існувати. Про наявність та продовження існування зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми та до десяти років з конфіскацією майна або без такої. У зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Крім того, місце проживання та реєстрації підозрюваного знаходиться на тимчасово окупованій території Україні.
Тому, з урахуванням вищевикладеного, а також, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк за скоєні кримінальні правопорушення, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Про наявність ризиків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний, у випадку відсутності запобіжного заходу, маючи можливість вільного пересування, доступу до мережі Інтернет та контактів, може знищити, спотворити, будь-які з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків інших підозрюваних у цьому-ж кримінальному провадженні, які з огляду на місце проживання підозрюваного та інкриміновані йому діяння можуть знаходиться на тимчасово окупованій території Україні.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний вчинив злочини в період воєнного стану, під час якого внаслідок військових дій військовослужбовців і керівництва країни агресора Російської Федерації, на боці якої проти України виступило не передбачене законом збройне формування, представником якого є підозрюваний. І у випадку не продовження запобіжного заходу, останній матиме змогу і в подальшому вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, слідчий суддя враховує також і те, що підозрюваний на території України офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Таким чином, враховуючи доведеність обставин щодо не зменшення ризиків та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування наявні всі підстави для продовження запобіжного заходу.
При цьому, слідчий суддя враховує, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 25 травня 2022 року, а відтак, оскільки слідчий суддя дійшов про обґрунтованість клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню до означеної дати.
Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Означене є беззаперечною підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для зміни його на більш м`який запобіжний захід.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Частина 4 статті 183 КПК України, з огляду на інкриміновані підозрюваному правопорушення, не надає слідчому судді права не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні. При цьому, при застосування запобіжного заходу до підозрюваного в порядку ст. 615 КПК України, прокурором така застава вже визначена, внаслідок чого підстави для її не визначення під час продовження дій застосування запобіжного заходу відсутні і саме в цій частині клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, те що він не працює та не має законних коштів на внесення застави. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що підозрюваний вчинив злочини в період воєнного стану, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, внаслідок чого визначає заставу у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.
У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194 КПК України,
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 травня 2022 року включно у ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89».
Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень 00 копійок.
В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) з`являтися на виклики до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Попередити ОСОБА_4 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали суду направити підозрюваному ОСОБА_4 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено о 11:45 годині 25.04.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1