Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/204/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький матеріали кримінального провадження №0000987 від 25.06.2021 року за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2022, яким неповнолітнього
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кропивницький, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня Регіонального центру професійної освіти ім. О.С. Єгорова, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та з урахуванням положень ч.1 ст.100 КК України, призначено покарання у виді 70 /сімдесяти/ годин громадських робіт.
Стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_8 , а вразі відсутності у нього доходу законного представника ОСОБА_9 , на користь представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 1068 /одну тисячу шістдесят вісім/ гривень 30 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 8000 /вісім тисяч/ гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Інші учасники кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,
захисника-адвоката ОСОБА_11 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
представник потерпілого ОСОБА_12 ,
потерпілий - ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_8 .

В апеляційній скаргі законний представник ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді арешту строком до 45 днів. Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_8 , а вразі відсутності у нього доходу законного представника ОСОБА_9 , на користь представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 1068 /одну тисячу шістдесят вісім/ гривень 30 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 /п`ятдесят тисяч/ гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Зазначає, що призначаючи покарання неповнолітньому ОСОБА_8 суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують покарання та призначив досить м`яке покарання.
Звертає увагу, що на фоні отриманих травм, ОСОБА_7 , почав часто втрачати свідомість та має затруднене дихання. Через, що змушені були звернутися до лікарні для встановлення причини погіршення самопочуття.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 532 неврологічного відділення КНП «Обласна клінічна дитяча лікарня Кіровоградської обласної ради» встановлено, що у ОСОБА_7 наявна внутрішньочерепна гіпертензія, вегето-вісцеральні пароксизми, гіпертонус судин головного мозку, незначний набряк слизової гайморових пазух з обох сторін, кіста лівого гайморового синуса. Лікарі встановили, що причини погіршення здоров`я та відключення свідомості, причино залежить від отриманих тілесних ушкоджень, що були отриманні ним 16.06.2021 року у наслідок нанесення удару в обличчя у ділянку носа ОСОБА_8 .
Оскільки, в ході вчинення неповнолітнім ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України було завдано ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень з тимчасовим розладом здоров`я, сильними больовими відчуттями та деформацією зовнішнього носа, що викликало сильні душевні хвилювання, як у сина, ОСОБА_13 так і у матері неповнолітнього, апелянтом в рамках кримінального провадження та в інтересах потерпілого ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням в сумі 1068,30 гривень та моральної шкоди, в сумі 50 000 гривень.
Розмір заявлених відшкодувань був обґрунтованим, тим що через больові відчуття змушені були звернутися за медичною допомогою до лікарні, через що законний представник потерпілого понесла матеріальну шкоду, що підтверджується матеріалами справи та становить 1068, 30 грн.
Більше того, у зв`язку із нанесеними тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 мусив знаходитись на стаціонарному лікуванні, що обмежило останнього у вирішенні питання щодо вступних іспитів до інституту на державній основі. ОСОБА_7 не зміг вчасно з`явитися на іспити, а тому змушений був вступити до інституту на комерційний основі, що призвело до незапланованих витрат для родини та викликало сильне душевне хвилювання у сина. Після отриманої травми у нього появився страх, що його повторно можуть побити на вулиці, переживав, морально страждав. На даний час продовжує лікування, і періодично пропускає через це заняття. Крім того, через перенесену травму почав раптово втрачати свідомість та знову були змушенні проходити курс лікування, що завдає нових душевних хвилювань та матеріальних витрат.
Судом першої інстанції не враховано, що потерпілому завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі, душевних переживаннях, негативних емоціях в зв`язку з лікуванням, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через погіршення самопочуття та на цьому грунті та нових випадків ускладнення здоров`я, що може бути незворотнім.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду неповнолітнього ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.
16.06.2021 близько 12:00 год. неповнолітній ОСОБА_8 разом з неповнолітніми ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перебуваючи поблизу НВК СЗНЗ І-ІІІ ступенів № НОМЕР_1 - ДНЗ - ДЮЦ «Зорецвіт» м. Кропивницький, що знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Студентський бульвар, буд.21, зустріли свого однокласника - неповнолітнього ОСОБА_7 . В цей час між неповнолітнім ОСОБА_8 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Під час конфліктної ситуації у неповнолітнього ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 .
Неповнолітній ОСОБА_8 наніс один прямий удар кулаком правої руки в область обличчя у ділянку носа, чим завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді закритого перелому кісток носа з деформацією зовнішнього носа.
Своїми умисними, протиправними діями неповнолітній ОСОБА_8 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа з деформацією зовнішнього носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, законного представника потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_11 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили вирок суду залишити без зміни, апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого без зміни, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без зміни, апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду першої інстанції про винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних та належним чином досліджених у судовому засіданні доказах, є правильним, і ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, є правильною, що також не оспорюється.
Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Суд першої інстанції взяв до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного неповнолітнім ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, досудову доповідь органу з питань пробації, врахував, що останній щиро покаявся, раніше не судимий, та дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання останнього можливе з призначенням покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України та з урахуванням норм ч.1 ст. 100 КК україни у виді громадських робіт.
Стаття 10 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини», яка є нормою прямої дії, наголошує, що для того, щоб втручання у право людини було виправданим, воно має бути не лише законним, а й необхідним, тобто пропорційним меті, з якою воно здійснюється. Тобто, повинно бути дотримано справедливий баланс між інтересами суспільства та обов`язком захисту прав окремої людини.
Європейський Суд з прав людини особливо ретельно розглядає справи, у яких стягнення, застосовані за ненасильницьку поведінку, включають в себе покарання у виді позбавлення волі (рішення ЄСПЛ у справі Швидка про України та Заїченко проти України) і вказує, що при оцінці пропорційності втручання слід враховувати, серед інших чинників, характер та суворість застосованих стягнень. Це означає, що Національний суд, як орган державної влади, повинен обмежувати права людини лише настільки, наскільки цього потребують інтереси суспільства і лише на підставі Закону.
Що стосується доводів апеляційної скарги законного представника потерпілого щодо збільшення розміру стягнення моральної та матеріальної шкоди з обвинуваченого, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
За приписами ч. 1, 2 ст. 127 КПК України обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні
Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого, наведених вище вимог закону дотримався у повному обсязі.
Доводи обвинуваченого в апеляції на невідповідність стягнутої моральної шкоди засадам розумності та справедливості з посиланням на не доведення факту заподіяння потерпілому душевних страждань та їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та інших обставин, є безпідставними і необґрунтованими.
Судом першої інстанції ретельно досліджені підстави та обґрунтованість позовних вимог представника потерпілого в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, у зв`язку з чим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вирішив, що необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди, спричиненої потерпілому, є 8 000 гривень, з чим погоджується апеляційний суд.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд також врахував роз`яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховував стан здоров`я потерпілого, спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, душевних переживаннях у зв`язку з отриманою травмою, негативних емоціях у зв`язку з лікуванням, у порушення нормальних життєвих зв`язків через порушення самопочуття.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №532 від 27.07.2021 року, малось тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа з деформацією зовнішнього носа.
Дане тілесне ушкодження утворилось від одної дії тупого предмету, індивідуальні, властивості якого в ушкодженні не відобразились, могли утворитись в строк вказаний в постанові та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликало короткочасний розлад здоров`я, строком понад 6 діб, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.(т.1 а.с. 118-119).
Відповідно до наданої представником виписки №3356 із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що скарги по опису яких клінічна картина не відповідає клініці епілептичних нападів в повній мірі, відсутність генералізованого пароксизмального стану, змін на МРТ, ЕЕГ, які б могли підтвердити епілептичних синдром, у дитини немає чітких даних на користь Епілепсії.
Враховуючи конкретні обставини справи, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, глибину, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності стягнення на користь потерпілого з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, саме суму в розмірі 8000 гривень, врахувавши при цьому принцип розумності та справедливості.
З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_16 залишити без змін.

Керуючись ст.376, 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2022, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч.2 ст. 125 КК України без зміни.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2