Дата документу 11.07.2022 Справа № 331/1620/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1620/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/400/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, маючої повну загальну освіту, не заміжньої, працюючої підсобним працівником в КП «Запоріжелектротранс», не маючої на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, а саме, до 16 серпня 2022 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України -,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

14 червня 2022 року приблизно о 6 год., ОСОБА_7 знаходячись за місцем власного мешкання у приміщенні буд. АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині під час конфлікту з ОСОБА_11 , який виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій посягання на життя іншої людини, а також наслідки у вигляді фізіологічної смерті людини і бажаючи їх настання, нанесла ОСОБА_11 не менше одного удару предметом, ззовні схожим на ніж, в область грудної клітини зліва, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого коло-різаного поранення грудної клітки зліва, травматичний гемопневмоторакс зліва, поранення лівого передсерця, наскрізне поранення верхньої частки лівої легені, дихальна недостатність І-ІІ ст., яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознаками небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

14 червня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000563 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 7).

15 червня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 25-27).

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, прийшов до висновку, що слідчим не доведено недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеному у клопотанні ризику.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, відповідно до якої задовольнити клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, і тяжкість ймовірного покарання та його суворість підвищує ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Вказує, що наявність ризику переховування від органів досудового розслідування або суду орган досудового розслідування оцінює, виходячи із обставин вчинення кримінального провадження та особистої ситуації підозрюваної, тобто фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейного стану, освіти, роботи, місця проживання підозрюваної та наявності у неї засобів до існування.
Зауважує, що підозрювана ОСОБА_7 зловживає спиртними напоями, незаміжня, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 вчинила замах на вбивство свого співмешканця, тобто, близької особи, та вчинення кримінального правопорушення мало місце у денний час доби.
Також вказує, що після скоєння кримінального правопорушення підозрювана ОСОБА_7 одразу до правоохоронних органів з дійовим каяттям не звернулась, намагалась приховати сліди злочину, випрала речі потерпілого ОСОБА_11 , сховала ніж. Про подію нібито нанесення невідомими особами тілесного ушкодження її хлопцю біля будинку, повідомила оператору швидкої допомоги через 4 години після скоєння злочину.
Зазначає, що підозрювана ОСОБА_7 , усвідомлюючи те, що вчинила кримінальне правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Звертає увагу на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вказує, що судом першої інстанції не враховано також ту обставину, що наявність місця проживання не є беззаперечним стримуючим фактором, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної з урахуванням встановлених ризиків.
Крім того зазначає, що слідчим суддею визнано недоведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, водночас, зазначений ризик підтверджується тим, що потерпілим у кримінальному провадженні є співмешканець підозрюваної, а свідками вказаного кримінального правопорушення є близькі особи ОСОБА_11 , з якими знайома підозрювана ОСОБА_7 , тому перебування останньої поза межами місця позбавлення волі негативно впливатиме на психологічний та моральний стан потерпілого та свідків, що провокуватиме у них бажання змінити чи відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваної ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з її боку, або відчуваючи до підозрюваної співчуття.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, разом з тим вказав, що докази порушення підозрюваною умов перебування під цілодобовим домашнім арештом відсутні.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що жодний ризик не доведений, оскільки підозрювана має стійкі соціальні зв`язки, раніше не судима, кваліфікація її дій є сумнівною, а вчинені неї дії належить кваліфікувати за ст. 128 КК України.

Підозрювана ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрювану ОСОБА_7 та її захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Виходячи з приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" поняття "обґрунтована підозра", - воно означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри.

При цьому, підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, які враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину та вірно зазначив про відсутність обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Так, підозрювана ОСОБА_7 раніше не судима, не заміжня, офіційно працевлаштована на підприємстві «Запоріжелектротранс», де позитивно характеризується, має постійне місце реєстрації та проживання, де також має позитивну характеристику.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції не було надано даних на підтвердження порушення підозрюваною умов перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваної після застосування до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яка від органу досудового розслідування не переховувалась, на виклики слідчого з`являлась, не чинила перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явилась до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні неї найсуворішого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності ризику переховування від досудового розслідування, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання у разі визнання підозрювану винної у вчиненні злочину є обґрунтованими, у зв`язку із чим слідчим суддею і було встановлено наявність вказаного ризику, з чим погоджується і апеляційний суд.

З приводу доводів про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то на думку апеляційного суду вони є недоведеними, оскільки як випливає із письмових пояснень потерпілого та свідків підозрювана ніяким чином не здійснює на них незаконний вплив з метою зміни їх показань.

При цьому, із протоколу допиту потерпілого вбачається, що вони разом з підозрюваною прийняли рішення про те, щоб не викликати швидку допомогу, оскільки не хотіли втручань з боку поліції.

Відтак, незважаючи на те, що потерпілий у даному кримінальному провадженні є співмешканець підозрюваної, а свідки є знайомими, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України на даному етапі є необґрунтованим, у зв`язку із відсутністю достатніх підстав вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Посилання на те, що підозрювана намагалась приховати сліди злочину, зокрема, сховала ніж, є дійсними, проте, на даний час ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який був заявлений у клопотанні слідчого перестав існувати, оскільки як випливає із протоколу огляду місця події від 14 червня 2022 року вказаний ніж та речі органом досудового ро-розслідування були виявлені та вилучені.

Враховуючи вищевказане та те, що застосований до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту полягає в повній ізоляції та супроводжується встановленням певних обмежень та заборон, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної шляхом застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу.

Отже підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення поданої прокурором апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2022 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, а саме, до 16 серпня 2022 року, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4