У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мухарів Славутського району Хмельницької області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000526.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.09.2022 р. відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25.11.2022 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді змінити та визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави у мінімальних межах.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтовано з наступних підстав.
Апелянт, вказує на те, що обираючи ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі врахував обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема молодий вік підозрюваного, визнання своєї вини, участь у бойових діях, відсутність судимостей, позитивну характеристику та наявність на утриманні матері, яка є пенсіонером, підозрюваний виявив бажання продовжити службу в Збройних Силах України.
Крім цього, на думку захисника, слідчий суддя не мотивував свого рішення про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000526 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_8 , викладеному у бойовому наказі від 14.09.2022 р., солдату ОСОБА_5 доведено про необхідність зайняти район оборони Т-подібного перехрестя польових доріг за координатами х(28379) у( НОМЕР_2 ) та Т-подібне перехрестя польових доріг за координатами х( НОМЕР_3 ) у(10502). Приступивши до інженерного обладнання переднього краю. Створити систему вогню із завданням не допустити прориву противника в напрямку населених пунктів Брускінське та Білогірка, заволодіти Білогіркою. Час готовності 13.00 год. 25.06.2022 р. до ведення оборонного бою.
Наказ лейтенанта ОСОБА_8 , у день його видання, 14.09.2022 р., був доведений особисто старшому солдату ОСОБА_5 , у формі усного наказу поблизу с. Мурахівка Баштанського району Миколаївської області.
Відданий наказ лейтенанта ОСОБА_8 , сформульований чітко і не допускав подвійного тлумачення. При цьому старший солдат ОСОБА_5 не звертався до лейтенанта ОСОБА_8 , з проханням уточнити наказ, тобто в повній мірі усвідомлював його та зобов`язаний був виконувати.
При цьому, наказ виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою, в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого солдата ОСОБА_5 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим, підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього. Однак старший солдат ОСОБА_5 відмовився виконувати наказ свого командира. Надалі 25.09.2022 наказ лейтенанта ОСОБА_8 від 14.09.2022 р. був повторно доведений особисто старшому солдату ОСОБА_5 у формі письмового наказу поблизу с. Мурахівка Баштанського району Миколаївської області.
Тобто, солдат ОСОБА_5 , був зобов`язаний зайняти район оборони Т-подібного перехрестя польових доріг за координатами х(28379) у(12049) та Т-подібне перехрестя польових доріг за координатами х(25756) у(10502). Приступивши до інженерного обладнання переднього краю. Створити систему вогню із завданням не допустити прориву противника в напрямку населених пунктів Брускінське та Білогірка, заволодіти Білогіркою. Час готовності 13.00 год. 25.06.2022 р. до ведення оборонного бою.
Однак, старший солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 перебуваючи в районі ведення бойових дій на території Миколаївської області, 14.09.2022 р. (точного часу не встановлено) та 25.09.2022 р. приблизно о 13.00 год. всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, з метою ухилення від обов`язків військової служби, прийнявши наказ командира 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_8 , викладений у бойовому наказі до виконання, прямо виразив небажання виконувати наказ командира, що супроводжувалось усною та письмовою відмовами, висловлюючи відкрито негативне ставлення до наказу та небажання його виконувати, тобто відкрито відмовився виконати наказ.
25.09.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.
27.09.2022 р. слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, звернувся до суду з, погодженим із прокурором, клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, може переховуватися від досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків або інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Врахувавши, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, не одружений, дітей не має, раніше не судимий, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, і застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
При цьому, слідчий суддя, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, беручи до уваги дані про особу підозрюваного та характер протиправних дій, не встановив правових підстав для визначення підозрюваному ОСОБА_5 розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема, дані протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 .

Крім того, матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином виходячи з даних про особу підозрюваного та обставин можливо вчиненого ним кримінального правопорушення, і те, що останній обізнаний про свідків, які були присутні на місці події.

З урахуванням тяжкості і обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків.

Стосовно доводів захисника про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розміру застави, апеляційний суд доходить наступного.
За змістом вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі, ст. 402 КК України.
В даному випадку, слідчим суддею вказаних вимог закону дотримано, зокрема, вирішуючи питання про визначення або не визначення розміру застави, врахував підстави та обставини передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України.

Доводи захисника про те, що підозрюваний, визнає свою провину, приймав участь у бойових діях, не має судимостей та позитивно характеризується не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, всупереч доводам захисника, апеляційний суд не знаходить істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3