Справа № 462/2127/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/578/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2022 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 (особи, щодо якої застосовано

примусовий захід медичного характеру)

адвоката ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 погоджене прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_10 та застосовано відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Львівської обласної державної клінічної психіатричної лікарні, залишено без змін до набрання ухвалою законної сили.

Згідно ухвали суду, ОСОБА_6 , 24 лютого 2022 року, близько 19 год., перебуваючи в помешканні квартири АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту, позбавив рухомості свого батька ОСОБА_11 , повалив його на підлогу та закрив рукою ротову порожнину та ніс потерпілого, тим самим перекрив йому доступ повітря до верхніх дихальних шляхів, чим спричинив механічну асфікцію, в результаті якої наступила смерть ОСОБА_11 через удушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру суд незаконно у мотивувальній частині ухвали вказав на спрямованість умислу дії при вчиненні суспільно небезпечного діяння, що є підставою, відповідно до ст.ст. 409, 412, 413 КПК України для зміни рішення суду.

Просить змінити ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2022 року відносно ОСОБА_6 про застосування примусових заходів медичного характеру, виключивши з мотивувальної частини ухвали покликання на спрямованість умислу при вчиненні суспільно небезпечного діяння, а саме слова «умисно».

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Таким чином, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника, останній заперечив правильність юридичної оцінки дій ОСОБА_6 за ознаками інкримінованого йому злочину та вказав на неможливість визначення суб`єктивної сторони у діях неосудної особи.

Так, усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Прояв умислу є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Колегія суддів вважає, що враховуючи те, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак і з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що всупереч викладеному, встановивши на підставі висновку судово-психіатричної експертизи № 26 від 15 березня 2022 року, що в період інкримінованих ОСОБА_6 дій останній, не міг усвідомлювати їх значення та керувати ними, місцевий суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України, вказав в ухвалі про наявність умислу, цим самим, як вірно зазначено в апеляційній скарзі захисника, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, ухвала підлягає зміні, а покликання на умисел вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння виключенню з мотивувальної частини рішення суду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 червня 2022 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали покликання на умисел вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4