Справа № 128/1800/19
УХВАЛА

21 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвокатів ОСОБА_4

ОСОБА_5

за участю:

обвинувачених ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинувальному акту № 0000027 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України.

В судовому засіданні, яке було проведено в режимі відеоконференції, прокурор заявила клопотання, в зв`язку з закінченням строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 02.10.2022, а також необхідністю продовження розгляду кримінального провадження по суті; ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, що потягло смерть малолітньої дитини, на даний час ще не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_7 не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, посередньо характеризується за колишнім місцем проживання, обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який призвів до смерті малолітньої дитини; обвинувачений ОСОБА_6 має непогашені судимості та був засуджений, в тому числі, за злочин проти життя та здоров`я людини, його посткримінальна поведінка свідчить, що він схильний до вчинення нових злочинів.

За наведених обставин прокурор просила продовжити строк тримання під вартою обвинувачених строком ще на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечував; його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, в свою чергу, заявивши клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на особисте зобов`язання, оскільки зі спливом часу ризик переховування зменшився, адже обвинувачений перебуває під вартою тривалий час та раніше від слідства та суду не переховувався; тяжкість обвинувачення, як головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, згідно рішення ЄСПЛ у справі №7064/05, є недостатнє.
Також, згідно рішення ЕСПЛ у справі «Харченко проти України» обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обгрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. Конвенції.
Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували щодо клопотання прокурора; при вирішенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 покладалися на розсуд суду.
Прокурор заперечувала щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .
Заслухавши заявлені клопотання та думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали обвинувального акту та додатки до нього, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відмову клопотання захисника з огляду на наступне.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2019 року відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

В подальшому, ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області та Вінницького районного суду Вінницької області строк тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжувався.

На даний час строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчується 02.10.2022.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно положень ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що злочини, за яким обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 віднесені, відповідно до ст.12 КК України, до тяжких злочинів, які спричинили смерть малолітньої дитини, що загрожує їм у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України та ч.3 ст. 135 КК України, покарання строком від 7 до 10 років позбавлення волі та від 3 до 8 років позбавлення волі, відповідно. Також суд враховує, що в разі звільнення обвинувачених з-під варти вони можуть переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки. Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на них в зв`язку зі статусом обвинувачених.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.

При цьому, судом враховано вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст. ст. 177, 183, 199, а також вищевказані обставини, суд вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи тяжкість обвинувачення у злочинах, які спричинили смерть малолітньої дитини, обставини скоєння кримінального правопорушення та особи обвинувачених, суд вважає відсутніми підстави для визначення застави для них.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає по причині недоведеності.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 336, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задоволити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто, до 20.11.2022 включно.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто, до 20.11.2022 включно.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченим та направити начальнику УВП№1 м. Вінниці, для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 5-ти діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 22.09.2022 о 14 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1