УХВАЛА

02 вересня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
в особі слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мала Любаша, Рівненського (Костопільського) району, Рівненської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації Збройних Сил України, водія-електрика радіорелейної станції взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням яке погоджене із прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 31 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України.
Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 березня 2022 року відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України, статей 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» гр. ОСОБА_5 на підставі Указу президента України №69/22 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією.
Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №59 від 15 березня 2022 року рядового запасу ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, вважається таким, що прийняв посаду водія електрика радіорелейної станції взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, з моменту відправлення із ІНФОРМАЦІЯ_2 та зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.
Крім цього, у даній військовій частині проходив військову службу старший солдат ОСОБА_7 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 та згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 13 березня 2022 року №57 (по стройовій частині) зарахований до списків особового складу військової частини та поставлений на всі види забезпечення.
Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №57 від 13 березня 2022 року старшого солдата ОСОБА_7 призначено на посаду старшого механіка радіорелейної станції взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 та він вважається таким, що посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно ст. ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Також, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
Відповідно до ст. ст. 9, 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовець повинен знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, додержуватись вимог безпеки, вживати заходів до запобігання травматизму, виконувати обов`язки, які визначаються статутами Збройних Сил України, відповідними посібниками, положеннями та інструкціями, досконало володіти зброєю, неухильно виконувати правила безпеки під час її використання, не допускати протиправних дій самому та утримувати від скоєння таких дій інших військовослужбовців.
В свою чергу, ст. ст. 20, 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 195 Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо, для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення: у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу. Застосуванню зброї повинно передувати попередження про намір застосувати зброю і постріл у гору. У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.
Також, згідно ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат (матрос) зобов`язаний, зокрема, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, а також додержувати правил пожежної безпеки.
Відповідно до ст. ст. 1, 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.
Згідно пункту 14 Інструкцій про організацію обліку, зберігання та видачістрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №359 від 29 червня 2005 року заборонено спрямовувати зброю у бік людей, тварин, транспорту, будинків та інших будівель, споруд. За необхідності стрілецька зброя має бути спрямована на поверхню, яка зможе прийняти кулю (у землю, стовбур дерева, кулевловлювач), або вгору під кутом 45-60 градусів.
Як встановлено у ст. 52 Керівництва по 5,45 мм автомату Калашникова (АК74, АКС74, АК74Н, АКС74Н) та 5,45 мм кулемету Калашникова (РПК74, РПКС74, РПК74Н, РПКС74Н), введеного в дію наказом Командувача Сухопутними військами №34 від 24 червня 1975 року, автомат знімається з запобіжника тільки перед заряджанням та перед стрільбою.
Згідно зі ст. 111 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України та додатку № 6 до п. 2.5 Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин (КС СЗ і БМ - 05), введеного у дію наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України №44 від 01 квітня 2009 року, під час зарядження і розрядження ствол зброї має бути направлений вгору (під кутом 45-60 градусів) і в бік від оточуючих жилих приміщень і об`єктів, які охороняються. Забороняється направляти зброю на людей.
Розділом 4 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю, затвердженої наказом МВС України № 70 від 01.02.2016, під час несення служби категорично забороняється вимикати запобіжник, досилати патрон до патронника, якщо в застосуванні чи використанні зброї немає необхідності. Недбале або необережне поводження зі зброєю, особливо якщо патрон знаходиться в патроннику, може призвести до випадкового пострілу.
Пунктом 52 «Настанови по 5,45 мм автомату Калашникова», затвердженої Головнокомандувачем Сухопутних військ Збройних Сил України у 2004 році, передбачено, що автомат зберігається завжди розрядженим, при цьому магазин від`єднаний, курок спущено, перевідник на запобіжнику. Автомат знімається з запобіжника лише перед заряджанням та перед стрільбою. Автоматник завжди повинен поводитися із автоматом обережно. Солдат зобов`язаний, зокрема, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, а також додержувати правил пожежної безпеки.
Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, порушуючи військову дисципліну, вчинив кримінальне правопорушення проти порядку поводження зі зброєю, що призвело до смерті потерпілого старшого солдата ОСОБА_7 за наступних обставин.
Так, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року, який затверджений Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, який затверджений Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX продовжено строк дії воєнного стану 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17 травня 2022 року, який затверджений Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року, який затверджений Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 травня 2022 року №65, особовий склад взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 тимчасово дислокується в населеному пункті АДРЕСА_1 на території філії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » державного підприємства «Рівненський облавтодор».
Згідно п.6 вищевказаного наказу командиру взводу зв`язку старшому лейтенанту ОСОБА_8 визначено охорону та оборону позиції здійснювати силами добового наряду з числа особового складу взводу зв`язку.
31 серпня 2022 року згідно книги видачі зброї взводу зв`язку та книги прийняття та здавання чергування у взводі зв`язку військової частини НОМЕР_1 у добовий наряд по охороні позиції військової частини заступили сержант ОСОБА_9 , солдат ОСОБА_10 та солдат ОСОБА_5 .
Для виконання військового обов`язку по охоронні та оборони позиції, військовослужбовці отримали зброю, в тому числі солдат ОСОБА_5 отримав бойову автоматичну нарізну стрілецьку вогнепальну зброю 5,45 мм автомат АКС-74У, заводський № НОМЕР_2 та 120 бойових набоїв до автомата калібром 5,45 мм.
31 серпня 2022 року близько 12 години 05 хвилин солдат ОСОБА_5 під час перебування у добовому наряді при вході до адміністративної будівлі філії «Костопільський райавтодор» ДП «Рівненський облавтодор» за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи із необережності, а саме злочинної недбалості, оскільки не передбачав можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити, всупереч вимогам вищевказаних нормативних документів,порушуючи правила поводження зі зброєю, не поставив закріплену за ним вогнепальну зброю АКС-74У зав. № НОМЕР_2 на запобіжник, а навпаки дослав патрон до патронника, у результаті чого відбувся неконтрольований одиночний постріл та куля влучила у старшого солдата ОСОБА_7 , який перебував поряд біля входу до адміністративної будівлі філії «Костопільський райавтодор» державного підприємства «Рівненський облавтодор», спричинивши останньому тілесні ушкодження від яких старший солдат ОСОБА_7 помер.
31 серпня 2022 року гр. ОСОБА_5 затриманий слідчим у порядку ст. 208 КПК України, після вчинення ним кримінального правопорушення.
01 вересня 2022 року ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414КК України.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:
Частина 2 статті 414 Кримінального кодексу України - порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 414 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів санкцією якого передбачено карання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 10 років.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріли, що підтверджують ці обставини:
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами та іншими матеріалами кримінального провадження.
Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України:
Згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 414 КК України, відноситься до категорії тяжких та передбачає міру покарання позбавлення волі на строк від 2 до 10 років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому є необхідність застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам:
переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Обґрунтуванням того, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органу досудового розслідування являється те, що кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним, відноситься до категорії тяжких злочинів. У разі доведення вини підозрюваного, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до десяти років, що свідчить про те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Поряд із цим, наявні ризики передбачені п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 перебуваючи на волі меже незаконно впливати на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . ОСОБА_11 , які проходять разом із ним військову службу.
Виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:
наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним вищевказаного кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами справи;
тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 414 КК України загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 10 років;
ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення перебував у наряді зі зброєю та виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння;
внаслідок кримінального правопорушення загинув гр. ОСОБА_7 , який мав на утриманні двоє малолітніх дітей.
Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів:
На підставі викладеного орган досудового розслідування приходить до висновку про неможливість запобігати вищевказаним ризикам шляхом застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою (наприклад особисто порука, застава, домашній арешт, особисте зобов`язання) на цій стадії в інтересах найбільш повного, оперативного та ефективного досудового розслідування, оскільки лише наявність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, орган досудового розслідування виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, присутність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного та існує доцільність забезпечити високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, порушення яких може вкрай негативно вплинути на суспільство у цілому.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою без визначення розміру застави.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного, захисника, думку прокурора, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом вставлено, що слідчими третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 від 31 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України.
31 серпня 2022 року гр. ОСОБА_5 затриманий слідчим у порядку ст. 208 КПК України, після вчинення ним кримінального правопорушення.
01 вересня 2022 року ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчий не надано та не доведено.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Водночас, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею повинно бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до ч.5 ст.9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги №46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», Рішення у справі «Вренчев проти Сербії» від 23.09.2008).
Враховуючи вище викладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є недоцільним.
Слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , раніше не судимий, працює, одружений, на утриманні має маму похилого віку, має постійне місце проживання, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, суд вважає, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , домашній арешт із забороною залишати житло у певний період часу.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування свідками, також з будь-якими іншим особами, щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду); носити електронний засіб контролю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мала Любаша, Рівненського (Костопільського) району, Рівненської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації Збройних Сил України, водія-електрика радіорелейної станції взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 414 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту тривалістю 60 днів, а саме до 30 жовтня 2022 року.
Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період часу, а саме з 20 год. до 06 год.
Строк дії ухвали рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 31.08.2022 року.
Встановити строк дії ухвали до 30 жовтня 2022 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування свідками, також з будь-якими іншим особами, щодо обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді (суду); носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 30 жовтня 2022 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання в Рівненське районне відділення поліції.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_5 негайно доставляється до місця проживання.
Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1