ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, не працевлаштованого, с середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
-03.06.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі нас рок 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Макарове, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не засудженого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд
20.10.2021 в нічний час ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 перебували на вулиці Дідріхсона в місті Одесі, де підшукували чуже майно, яке можна було б викрасти з метою власного збагачення.
Приблизно о 03:00 год., проходячи біля будинку № 31 по вул. Дідріхсона в м. Одесі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , помітили автомобіль марки «Subaru» моделі «Legacy» 2004 року в кузові сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований на узбіччі проїжджої частини, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Підійшовши до вищевказаного автомобіля ОСОБА_3 за допомогою фізичної сили рук потягнув ручку водійських дверцят автомобілю, тим самим відчинив її.
Далі, ОСОБА_3 , сів до салону автомобіля на місце водія, в той час як ОСОБА_4 , залишився поряд з автомобілем та став спостерігав за навколишньою обстановкою, з метою не бути виявленими та викритими сторонніми особами.
Оглядаючи салон вищевказаного автомобіля, ОСОБА_3 , в підлокітнику між сидіннями знайшов ключ, який вставив в замок запалювання, та провернув його, тим самим впевнившись, що за його допомогою можна запустити двигун.
В той момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір направлений на незаконне заволодіння вказаним вище транспортним засобом, про що останній повідомив ОСОБА_4 , який розуміючи характер протиправних дій надав свою згоду на спільне протиправне заволодіння автомобілем.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння автомобілем та розуміючи, що за допомогою знайдених ключів можливо завести двигун виявленого автомобіля, не маючи ані дійсного, ані уявного права власності на транспортний засіб, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання маючи раптово виниклий злочинний умисел, з метою використання виявленого автомобілю для поїздки, ОСОБА_3 , сів за кермо автомобіля марки «Subaru» моделі «Legacy» 2004 року в кузові сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 171322 гривні 23 копійки, який належить ОСОБА_7 , та запустив двигун за допомогою знайдених ключів, та рушив з місця.
Проїхавши декілька метрів, ОСОБА_3 підібрав ОСОБА_4 , який сів на переднє пасажирське сидіння.
Протиправно заволодівши автомобілем потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спричинили їй матеріальну шкоду на суму 171322 гривні 23 копійки та поїхали по місті Одесі в сторону Тираспольського шосе, залишили автомобіль, в районі зупинки вул. Нескучної, тим самим розпорядившись викраденим транспортним засобом на власний розсуд.
Допитані в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнали, у вчиненому розкаялись і повністю підтвердили обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства. Кримінальне провадження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили розглянути в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засіданні не з`явився, надавши заяву, згідно якої просить розглядати справу у її відсутності та зазначає, що матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не має.
За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання їх винуватими.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремою, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Судом враховується, що потерпіла в рамках наявного кримінального провадження претензії матеріального та морального характеру до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не має.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст. 289 КК України без конфіскації майна.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого ОСОБА_4 , які створять у останнього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, усвідомлення останніми протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, те, що останній раніше не засуджений, має реєстрацію та постійне місце мешкання, а також враховуючи відсутність зі сторони потерпілої будь-яких претензій матеріального або морального характеру, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.75 КК України вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.
Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.
В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що останній раніше засуджений за вчинення тяжкого корисливого злочину, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України, що свідчить про те, що ОСОБА_3 вчиняє кримінальні правопорушення з певною систематичністю та не має наміру стати на шлях виправлення, що свідчить про схильність до вчинення злочинів.
За встановлених обставин, суд, при призначенні покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, не вбачає достатніх підстав для застосування ст. 75 КК України.
Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який у скоєному щиро покаявся, з врахуванням конкретних обставин справи, відсутність претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілої, суд керуючись положеннями ст.ст.50, 65 КК України, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у мінімальних межах, передбаченого санкцією ч.2 ст. 289 КК України без конфіскації майна, та яке обвинувачений ОСОБА_3 повинен відбувати реально в ізоляції від суспільства.
На переконання суду таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінальних покарань» коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання вчинила до постановления вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Враховуючи викладені положення закону, суд вважає, що вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст. 186 ч.2 КК України, підлягає виконанню самостійно.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано з метою збереження речових доказів, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. ст. 122, 124 КПК України.
Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
У відбутий термін покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати час знаходження під вартою з 20.10.2021 року по 22.10.2021 року.
Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст. 186 ч.2 КК України виконувати самостійно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту сплинув.
Після вступу вироку в законну силу засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту та етапувати до місця виконання покарань.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня його фактичного затримання.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
У відбутий термін покарання засудженому ОСОБА_4 зарахувати час знаходження під вартою з 20.10.2021 року по 22.10.2021 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді домашнього арешту сплинув.
Процесуальні витрати у сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок - стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави.
Процесуальні витрати у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 (десять) копійок - стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2021 року на тимчасове вилучене майно: мобільний телефон марки «ZTE Blade» імеі1- НОМЕР_2 , імеі2 НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 в корпусі чорно-синього кольору, - скасувати повністю.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2021 року на тимчасове вилучене майно: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» моделі M2003J6B2G» імеі1-20936/00, імеі 2 НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 в корпусі чорно-синього кольору, два ключі й брелок сигналізації від автомобіля - скасувати повністю.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2021 року на тимчасове вилучене майно: автомобіль «Subaru» моделі «Legaсy» н/з НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , універсал, сірого кольору - скасувати повністю.
Речові докази за кримінальним провадженням:
-відеофайл в кількості 1 (одна) штука під назвою: «video_2021-11-15_21-05-14» розміром 57,8 МБ зберігати при матеріалах кримінального провадження.
-відеофайл в кількості 1 (одна) штука під назвою: «video_2021-11-01_14-31-57» розміром 2,53 МБ зберігати при матеріалах кримінального провадження.
-мобільний телефон марки «ZTE» модель 8010, імеі1- НОМЕР_2 , імеі2 НОМЕР_3 в корпусі синього кольору вважати повернутим за належністю ОСОБА_4
-2 ключі від автомобілю «Subaru», брелок сигналізації вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_7
-мобільний телефон марки «Ксіомі редмі» модель М-200, імеі 1 НОМЕР_8 , імеі 2 НОМЕР_9 в корпусі синього кольору вважати повернутими за належністю ОСОБА_3
-автомобіль «Subaru» моделі «Legaсy» н/з НОМЕР_1 , 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_7 .
На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

08.07.2022