Справа № 297/1727/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого суддіОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , який брав участь дистанційно в режимі відеоконференції, його захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про вирішення питання щодо запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 06.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2022 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 06.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно обвинувального акту, 05.03.2022 року близько 23 години 40 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду та протоколом медичного освідчення № 18 від 06.03.2022 року, знаходячись по місцю свого проживання, в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де на той час знаходився його рідний брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в одній з жилих кімнат вищевказаного будинку ОСОБА_4 схопив кухонний ніж та умисно, з метою вбивства, зокрема умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс своєму брату ОСОБА_7 удар ножем в область шиї зліва, чим самим спричинив тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї справа, від якого ОСОБА_7 відразу помер на місці події.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 01.07.2022 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання, а саме 21 липня 2022 року прокурор Берегівської окружної прокуратури подав до суду письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб без визначення застави, оскільки строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 31.07.2022 року. Так, на даний час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато і не завершено, а строк дії ухвали суду закінчується 31 липня 2022 року, при цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Своє клопотання прокурор мотивував тим, що обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Так, 06 березня 2022 року о 02 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого, було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06 березня 2022 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться протоколам огляду місця події від 06.03.2022 року, показаннями свідка ОСОБА_8 , речовими доказами, іншими зібраними на даний час у ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України, з метою застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його виняткову зухвалість, характер дій обвинуваченого є ризик, що він будь яким способом може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення з метою приховування факту своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирьома країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

Знаходячись на волі обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи про неминучість покарання може повторно вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки постійного джерела доходу не має.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб без визначення розміру застави з підстав зазначених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, захисник просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.06.2022 року відносно ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, який діє до 31.07.2022 року.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню судовий розгляд ще розпочато, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 втрачає силу 31.07.2022 року, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Зокрема, ризик щодо переховування обвинуваченим ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що Закарпатська область межує з чотирьома країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) та це дає реальну можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску державного кордону України; за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України,слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, суд приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, не слід визначати заставу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 року положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду щодо продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнані неконституційним, отже вказана ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Закарпатського апеляційного суду.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст.ст. 182, 183, ч. 3 ст. 315, ст.ст. 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про вирішення питання щодо запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, тобто по 19 вересня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН