Справа № 629/5894/21
ВИРОК
іменем України

08.08.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000145 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2021 року, відносно:
ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у на х. Жовтневі Зорі Сахновищенського району Харківської області, громадянина України, українця, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, є особою з інвалідністю 3 групи, зареєстрованого і проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-17.08.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на1 (один) рік.
Відповідно до ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2021 ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання, в зв`язку з закінченням іспитового строку
-17.06.2022 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17 000.00 гривень.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст.310 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що будучи раніше засудженою особою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.08.2021, у невстановлений в ході досудового розслідування час, за невстановлених обставин у ОСОБА_3 виник умисел на незаконний посів та вирощування рослин коноплі.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в середині березня 2021 року, ОСОБА_3 , через мережу інтернет, придбав насіння коноплі, яке в кінці березня 2021 року висадив на території домоволодіння за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, впродовж весни - літа 2021 року по 16.07.2021, ОСОБА_3 здійснював вирощування, полив та прополювання вказаних рослин коноплі.

Так, 16.07.2021, в період часу з 07:21 по 08:19, на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.07.2021 за адресою: АДРЕСА_1 працівниками Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області проведено обшук, в ході якого на території вказаного домоволодіння виявлено та вилучено 16 кущів рослин, які згідно є рослинами роду коноплі та відносяться до рослин, які містять психотропні речовини.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у незаконному посіві, незаконному вирощуванні конопель, особою яка була засуджена за ч.2 ст. 310 КК України та яка раніше вчинила кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді. Як пояснив ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно через мережу Інтернет придбав насіння коноплі, впродовж весни - літа 2021 року по 16.07.2021, він здійснював вирощування, полив та прополювання рослин коноплі. У вчиненому кається, про те, як займався вирощуванням коноплі так і буде займатися.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується показами свідка ОСОБА_5 та письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона була потятою разом з іншим понятим, під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_3 . Під час проведення обшуку за її участі, у ОСОБА_3 були виявлені та вилучені кущі коноплі, насіння яких, як пояснив останній, він придбав у мережі Інтернет. Крім вказаного, як вказала свідок, у ОСОБА_3 були виявлені та вилучені пристрої для куріння із нашаруванням речовини коричневого кольору, паперовий згорток з речовиною рослинного походження у висушеному та подрібненому стані.
Так, 21.06.2021 до правоохоронних органів від ОСОБА_6 надійшла заява у якій він просив вжити заходи до ОСОБА_3 , мешканця будинку АДРЕСА_1 , який здійснює вирощування коноплі.

Під час проведення обшуку 16.07.2021 будинку АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_3 , та понятих, було складено протокол, відповідно до якого було виявлено та вилучено наркотичний засіб масами: 0.3124; 0,1128; 0,0244;0,0054; 0,0746; 0,1922 грамів відповідно. Загальну кількість кущів коноплі 16 штук.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 06.08.2021 вищезазначені наркотичні речовини передані до кімнати зберігання речових доказів Лозівського РВП.

За результатами Висновку експерта № СЕ- 19/121-20/16512-НЗПРАП від 28.07.2021, надана на дослідження речовина рослинного походження, вилучена під час обшуку у громадянина ОСОБА_3 , за дресою: АДРЕСА_1 », масою 858,3 грам, 973,5 грам, 452,1 грам є рослинами які містять психотропні речовини - рослинами роду коноплі. Речовина масою: 0,1232 грам є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. В нашаруваннях на внутрішніх поверхнях двох фрагментів пляшок, чотирьох виробів виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу
Маса канабісу в перерахунку на суху речовину, становить: 0,1132 рам. Маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину, становить: 0,3124 грам, 0,1128 грам, 0,0244 грам, 0,0054 грам, 0,0746 грам, 0,1922 грам.
Загальна кількість вилучених кущів рослин роду коноплі згідно протоколу обшуку від 16.07.2021 склала: 16 (шістнадцять) кущів.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.
При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 310 КК України, як такі що виразилися у незаконному посіві, незаконному вирощуванні конопель,особою яка була засуджена за ч.2 ст. 310 КК України та яка раніше вчинила кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Згідно із ч.4 ст. 32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було погашено або знято.
Частина 1 ст. 88 КК України передбачає, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.
При цьому, як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2020, ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном на1 (один) рік. Іспитовий строк у засудженого ОСОБА_3 за цим вироком сплив 17.08.2021 року.
Тобто, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за даним кримінальним провадженням, впродовж весни - літа 2021 року по 16.07.2021, тобто у період іспитового строку за попереднім вироком від 17.08.2020, що свідчить про існування у ОСОБА_3 на момент вчинення нового злочину судимості за попереднім вироком.
Проте, як слідує з ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2021 подання Лозівського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задоволено, та звільнено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.08.2020, в зв`язку з закінченням іспитового строку.
Зазначена ухвала суду набрала законної сили та не була переглянута у встановленому законом порядку.
Отже, хоча наявність ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2021, яка набрала законної сили, про звільнення ОСОБА_3 від покарання на підставі ч.1 ст. 78 КК України дійсно перешкоджає застосуванню в даному випадку ст. 71 КК України, однак у цілях кваліфікації злочину наявність чи відсутність кваліфікуючих ознак «1) особою, яка була засуджена за цією статтею; 2) особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. ст. .. 309, ..» необхідно встановлювати, виходячи з тих обставин, які існували на час вчинення злочину, а не на час постановлення вироку чи рішення суду вищої інстанції.
Враховуючи викладене, оскільки на час вчинення злочину у даному провадженні ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст. 88, ч.1 ст. 78, п.1 ч.1 ст. 89 КК України мав судимість, то його дії мають ознаки «1) особою, яка була засуджена за цією статтею; 2) особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. ст…309..», передбачену ч.2 ст. 310 КК України.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом у постанові від 15.05.2019 (справа № 484/3214/17 провадження № 51-7092км18 - https://reyestr.court.gov.ua/Review/81877480), зокрема суд зазначив, що хоча наявність ухвали міськрайонного суду від 10 травня 2017 року, яка набрала законної сили, про звільнення Особи-1 від покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК дійсно перешкоджає застосуванню в даному випадку ст. 71 КК, про що правильно зазначив апеляційний суд, однак у цілях кваліфікації злочину наявність чи відсутність кваліфікуючої ознаки повторності необхідно встановлювати, виходячи з тих обставин, які існували на час вчинення злочину, а не на час постановлення вироку чи рішення суду вищої інстанції.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно і відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, не одружений, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних не має.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, обвинувачений при призначенні покарання покладався на розсуд суду, також суд враховує відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 310 КК України. З реальним його відбуттям, із застосуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України, з огляду на наявність відносно ОСОБА_3 вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17.06.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 гривень, який належить виконувати самостійно.
Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Встановлені судом обставини даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому призначення більш м`якого покарання, або ж застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 310 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17 000.00 гривен, що був призначений ОСОБА_3 за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17.06.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України, - вказані покарання виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: наркотичний засіб масами: 0.3124; 0,1128; 0,0244;0,0054; 0,0746; 0,1922 грамів відповідно. Загальну кількість кущів коноплі 16 штук. (що зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів Лозівського РВП) - знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 2574.30 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7