ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1089/22 Справа № 932/3676/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тертер, Азербайджан, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2022 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 було відмовлено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, до 05 вересня 2022 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 до інкримінованого злочину підтверджується протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 06 липня 2022 року, де ОСОБА_10 вказує, що ОСОБА_8 відкрито вимагав у нього грошові кошти та примушував працювати на нього. Якщо потерпілий не виконає вимоги ОСОБА_8 , останній погрожував йому, і ці погрози ОСОБА_10 сприймав як реальні.
Разом з цим, слідчий суддя зазначив, що підозра, хоча й визнана обґрунтованою, проте у слідства попереду ще багато роботи, оскільки ця категорія злочинів складна з точки зору доказування. І враховуючи поведінку учасників провадження, позицію потерпілого, відсутність достатніх доказів, окрім показань самого потерпілого, слідчий суддя вважає, що потерпілий може як відмовитись від своїх показань так і відмовитись від претензій до гр. ОСОБА_8 , що призведе до того, що кримінальне провадження може бути закрито. Тобто перспектива розслідування цього кримінального провадження викликає сумніви у слідчого судді, тому немає необхідності тримати підозрюваного в слідчому ізоляторі.
Щодо існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і усвідомлюючи наявність вагомість доказів вчинення ним даного злочину, невідворотність покарання, може вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду. Втім, на думку слідчого судді, прокурором не враховано, що підозрюваний раніше не судимий, тобто вперше притягується до відповідальності. Характеризується позитивно, має родину та постійне місце проживання. Протягом слідства він може змінити свою позицію та визнати провину, тобто суд при призначенні покарання не призначить максимальний термін покарання, оскільки особа раніше не судима. А за наявності кількох обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують суспільну небезпеки діяння, суд матиме повне право застосувати положення ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. Тож, ризик переховування підозрюваного істотно зменшується, бо він розуміє, що за вчинений злочин зможе отримати мінімальний термін покарання.
З приводу ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя визнав його недоведеним, оскільки слідством не надано доказів, що підозрюваний мав намір або буде намагатись впливати на потерпілого. Ризик не може носити характер припущення чи бути абстрактним. За весь час досудового розслідування не було здобуто інформації про те, що підозрюваний якимось чином намагається впливати на потерпілого. Тим більше потерпілий періодично виїжджає за кордон, тому вплив на нього є ускладненим. Також в матеріалах клопотання відсутні заяви та повідомлення потерпілого, що будь-хто із підозрюваних чи їх найближчого оточення намагається вплинути на ОСОБА_10 з метою зміни своїх показань. Тому цей ризик не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду даного клопотання.
Не встановив суд і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що підозрюваний раніше не судимий, має вищу освіту, працює неофіційно, тому продовжувати кримінально-протиправну діяльність у нього немає ніякого сенсу. На фоні притягнення до кримінальної відповідальності підозрюваний зробив відповідні висновки та розуміє негативні наслідки можливого засудження, а сам по собі факт відсутності офіційного працевлаштування у ОСОБА_8 , не є безумовним доказом того, що останній буде вчиняти нові корисливі злочини.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні прокурором доведений лише ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і запобігання цьому ризику, з урахуванням даних, характеризуючих підозрюваного, а саме наявності вищої освіти, зареєстрованого та фактичного місця проживання, позитивної характеристики за місцем мешкання, родини (батьків), з якими проживає, а також те, що він раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, можливо також і в умовах запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, а прокурор не довів беззаперечно, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатний утримувати підозрюваного від втечі або переховування.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2022 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 . На підставі п.1 ч.4 ст. 183 КК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумності підозри, оскільки наявні на даний час у кримінальному провадженні докази свідчать об`єктивний зв`язок підозрюваного з вчиненням кримінального правопорушення.
08.07.2022 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
08.07.2022 року його було повідомлено до підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.
По справі встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст 177 КПК України, а саме: ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляд позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, отже, усвідомлюючи невідворотність покарання, підозрюваний, не маючи стійких соціальних зв`язків, офіційного місця працевлаштування, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; ОСОБА_8 достовірно відома адреса проживання потерпілого, у зв`язку з чим підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на потерпілого з метою примушування до відмови або зміні показів, продовжиться погрожувати потерпілому тілесними ушкодженнями або фізичною розправою, зможе реалізувати висловлені погрози; ОСОБА_8 не має офіційного джерела заробітку, в зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникають достатні підстави вважати, що останній продовжуватиме вчиняти злочини корисливої спрямованості з корисливих мотивів.
Прокурор вважає, що в судовому засіданні суду першої інстанції було доведено неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи а дані про особу, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляції сторони захисту, думку підозрюваного та його захисника, які вважали за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Як встановлено в ході апеляційного перегляду, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, до 05 вересня 2022 року.
Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді цілком слушними, виходячи з наступного.
Як убачається з наданих матеріалів, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 289 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2022 року за №0001088.
Наявними матеріалами встановлено, що слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_8 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами, виник спільний злочинний умисел, спрямований на здійснення вимоги передачі чужого майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства, за попередньою змовою групою осіб. В якості об`єкта свого злочинного посягання ОСОБА_8 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами, обрав ОСОБА_10 .
З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами у невстановлений слідством час прибув до школи №73 по вул. Гетьмана Петра Дорошенка, буд. 3 у м. Дніпро.
У подальшому ОСОБА_8 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами, реалізуючи свій спільний злочинний умисел до кінця, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_10 з погрозою насильства. Так, 30.05.2022 приблизно о 17 годині 00 хвилин останні підійшли до потерпілого ОСОБА_10 та з метою подолання опору потерпілого заштовхали його у автомобіль марки «Toyota RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , де пред`явили останньому вимогу стосовно передачі на їх користь грошових коштів у розмірі 7500 гривень, на що потерпілий відповів відмовою, у результаті чого ОСОБА_8 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами з метою психологічного впливу відвезли потерпілого ОСОБА_10 у невідомому йому напрямку у бік району «Кодаки» у м. Дніпро (встановити більш точне місце на даний час не надалось за можливе). В подальшому, перебуваючи на ділянці місцевості в районі «Кадаки» у м. Дніпро, ОСОБА_8 з метою психологічного примусу, утримував в руках електрошокер, таким чином висловив потерпілому погрозу насильства, у разі невиконання пред`явлених ним вимог.
Далі ОСОБА_8 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_10 , із погрозою насильства, діючи за попередньою змовою групою осіб, призначив потерпілому зустріч для передання грошових коштів у розмірі 7500 гривень на 08.07.2022 о 16:00 годині біля будинку 19 по просп. Пушкіна у м. Дніпро, на що потерпілий, хвилюючись за своє життя та здоров`я, був вимушений погодитись. У подальшому, зустрівшись з потерпілим ОСОБА_8 08.07.2022 приблизно о 16 годині 00 хвилин біля будинку № 19 по просп. Пушкіна у м. Дніпро, ОСОБА_8 , повторно висловив потерпілому вимогу стосовно передачі на його користь грошових коштів у розмірі 5 000 гривень (які були при ньому), на що потерпілий ОСОБА_10 погодився та передав вказані грошові кошти.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, а саме вимога передачі майна потерпілого з погрозою насилля, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у період військового стану.
08.07.2022 року гр. ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України і того ж дня повідомлено його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані не в повному обсязі, внаслідок чого слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого через недоведеність прокурором ризиків, передбачених п.п.3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням своєї ухвали судом апеляційної інстанції.
Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 вересня 2022 року, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 .О інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання слідчого, а саме протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 за участю його матері ОСОБА_11 від 06.07.2022 року; протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 та його матері ОСОБА_11 від 08.07.2022 року; протоколом огляду телефону за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 та його матері ОСОБА_11 від 06.07.2022 року; протоколом додаткового допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 за участю його матері ОСОБА_11 від 08.07.2022 року; протоколом перегляду відеозапису за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 та його матері ОСОБА_11 від 08.07.2022 року; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України та іншими матеріалами кримінального провадження.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, а підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження обставини, викладені в клопотанні слідчого, про наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме :
що, знаходячись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7-ми до 12-ти років з конфіскацією майна, останній, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не маючи стійких соціальних зв`язків, офіційного місця працевлаштування, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на потерпілого, оскільки ОСОБА_8 достовірно відома адреса проживання потерпілого ОСОБА_10 , у зв`язку з чим існує можливість, що при обранні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на потерпілого з метою примушування останнього до відмови або зміни показів.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_8 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне з цих підстав апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.
Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.
Тож, колегія суддів, враховуючи викладені обставини, а також той факт, що дане кримінальне правопорушення було вчинено із погрозою застосування насильства, та керуючись вищенаведеними нормами закону, вважає за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави на підставі п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України.
Підсумовуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 вересня 2022 року.
На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 вересня 2022 року.
Виконання ухвали покласти на відділ поліції за місцем проживання підозрюваного, контроль за виконанням покласти на прокурора.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4