703/2701/20
1-кп/703/208/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області кримінальне провадження №0002225 від 11 жовтня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матусів Шполянського району Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2016 року, зобов`язаний на користь ОСОБА_7 , сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розміру 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 червня 2016 року і до повноліття дитини.

Однак, ОСОБА_6 , знаючи про свій батьківський обов`язок утримувати неповнолітнього сина та усвідомлюючи необхідність надавати матеріальну допомогу на його утримання, порушуючи права неповнолітньої дитини, будучи офіційно не працевлаштованим, але підробляючи тимчасовими заробітками, за які отримав гроші, злісно ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого в період часу з 17 червня 2016 року по 17 жовтня 2017 року створив заборгованість за 17 місяців, яка в грошовому еквіваленті складає 17892 гривні 54 копійки. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 17892 гривні 54 копійки.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, висловлював жаль з приводу вчиненого. Надав суду показання, повністю підтвердивши обставини вчинення кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті. Підтвердив, що дійсно є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Йому достовірно відомо, що на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2016 року з нього на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_9 . Однак, маючи неофіційні заробітки та можливість сплачувати аліменти на утримання сина, таких дій у період часу з червня 2016 року по жовтень 2017 року не вчиняв, внаслідок чого у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів. Запевнив суд, що у повній мірі усвідомив неправомірність своїх дій та що у подальшому не допустить вчинення правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали обвинувачення, яке викладене прокурором в обвинувальному акті, та просили визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та призначити йому покарання, передбачене санкцією частини статті, за якою він притягується до відповідальності.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім даних, що характеризують обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд при визначенні покарання бере до уваги: характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як кримінальний проступок, обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого; особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Як обставину, що пом`якшуює покарання, відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_6 покарання положень ст.69 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, наведеним у постанові від 05 квітня 2021 року (справа №328/1109/19), факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

У зв`язку з неодноразовою неявкою ОСОБА_6 у судові засідання та його відсутністю за місце фактичного проживання, ухвалами суду ОСОБА_6 неодноразово оголошувався у розшук як особа, яка ухилилася від суду.

Сторонами не спростовано факту умисного ухилення обвинуваченого від суду до спливу трирічного строку давності з моменту події кримінального правопорушення, підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке є кримінальним проступком, відсутні, оскільки з моменту події правопорушення не минув загальний строк давності у п`ять років, як це передбачено ч.2 ст.49 КК України.

За таких обставин суд призначає ОСОБА_6 основне покарання у межах санкції ч.1 ст.164 КК України у виді громадських робіт та вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.349, 369-371, 374 КПК України, ст.12, 65, 66, 67, ч.1 ст.164 КК України, суд-

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: ОСОБА_1