ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1912/22 Справа № 175/272/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000132 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.289, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 серпня 2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та негайно звільнити з-під варти.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурором порушено вимоги, передбачені ст.184 КПК України, оскільки копія клопотання не була вручена обвинуваченому та його захиснику, також воно не відповідає вимогам ст.199 КПК України, окрім того, клопотання ідентичне попереднім клопотанням.
Зазначає, що заявлені прокурором ризики є недоведеними.
Окрім того, прокурором пропущений строк звернення до суду із клопотанням.
Стверджує, що ухвала суду від 20.06.2022 року не відповідає вимогам ст.196 КПК України, оскільки не містить відомостей, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, також не містить посилань на докази, якими обгрунтовуються ці обставини. Окрім того, ухвала обгрунтована виключно тяжкістю інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень.
Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 понад рік тримається під вартою.
Вказує на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме, на його утриманні перебувають малолітні діти, страждає на певні захворювання, раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є волонтером.
Окрім того, стан здоров`я обвинуваченого погіршився внаслідок застосування працівниками поліції до ОСОБА_7 недозволених методів досудового розслідування.
Стверджує, що судом не враховано наявність введеного в Україні воєнного стану.
Зазначає, що ОСОБА_7 немає відношення до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а докази є сфальсифікованими.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 серпня 2022 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути продовжене до спливу цього строку, вважає реальною наявність існування ризиків, перелічених прокурором, які на даний час не змінилися та не дозволяють застосувати альтернативні (інші) види запобіжних заходів, оскільки ступінь цих ризиків, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення і суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини за вчинення зокрема особливо тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть людини, є достатніми для продовження ОСОБА_7 аналогічного запобіжного заходу.
Також зазначено, що характер висунутого обвинувачення має значний суспільний інтерес, та свідчить про наявність ризиків того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора, проти чого не заперечували обвинувачений та його захисник.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000132 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.289, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою суду від 02.04.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 20.06.2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним.
Колегія суддів погоджується із встановленими судом першої інстанції ризиками, оскільки відповідно до клопотання прокурора ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, два з яких - ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України - є тяжкими, а одне особливо тяжке, крім того, прокурор обгрунтовує клопотання наявністю суспільного інтересу, оскільки потерпілий був відомою особою.
Посилання захисника на те, що прокурором не було заявлено щодо допиту свідків, не вказує на відсутність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який обгрунтований запобіганням спробам незаконного впливу на потерпілого, експерта, спеціаліста. Враховуючи те, що не всі матеріали провадження досліджені судом першої інстанції, тому ризик впливу на вказаних осіб існує.
Окрім того, слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, що спричинило смерть потерпілого, а тому, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання прокурора не було вручено обвинуваченому та його захиснику є безпідставним, оскільки в судовому засіданні 20.06.2022 року захисник ОСОБА_6 повідомив суд про те, що він клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 отримав від самого обвинуваченого, під час їх спілкування в ДУ Дніпровська установа виконання покарань №4, що підтверджується технічним записом судового засідання (а.п.25).
Посилання захисника на те, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу є аналогічним попереднім клопотанням, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу кожного разу перевіряє наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора, а також чи зменшились ризики, на підставі яких був обраний запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.
Твердження захисника про те, що прокурором пропущений строк звернення до суду з клопотанням не може бути взято до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду не відповідає вимогам ст.196 КПК України є необгрунтованим, оскільки колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, передбачені ч.1 ст.196 КПК України, в тому числі, встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення та суворості ймовірного покарання, зазначено щодо неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів.
Посилання захисника на те, що ухвала обгрунтована виключно тяжкістю інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень не може бути взято до уваги, оскільки запобіжний захід продовжено з урахуванням всіх обставин, особи обвинуваченого.
Твердження захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 понад рік тримається під вартою не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Доводи захисника про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а саме, на його утриманні перебувають малолітні діти, страждає на певні захворювання, раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є волонтером колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 немає відношення до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а докази є сфальсифікованими не може бути взяте до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за доцільне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4