ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

У Х В А Л А
про арешт тимчасово вилученого майна
03 жовтня 2022 року м. Фастів Київської області
Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в :
Клопотання надійшло до суду поштою 26.09.2022 та відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Зазначені обставини і стали підставою звернення з даним клопотанням до слідчого судді.
Прокурор в судове засідання не з`явився, поте його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник автомобіля керівник ТОВ «Ігнар» в судове засідання не з`явився, подали письмові заперечення, просили відмовити в задоволенні клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що вилучений автомобіль в розумінні ст. 98 КК України, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Підставою для арешту вказаного у клопотанні автомобілю є достатність підстав та розумних підозр вважати, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 286-1 КК України, оскільки може зберегти на собі його сліди, а також можє містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Прокурором в клопотанні зазначено, що органом досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій та експертних досліджень з використанням даного транспортного засобу, а тому є необхідність у його збереженні на майданчику тимчасового утримання.
Отже, вилучений автомобіль є предметом вчинення злочину, а тому має суттєве значення для повного, всебічного та неупередженого розслідування, а також, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на транспортний засіб, який визнано речовим доказом.
Проте, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати крім іншого- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Прокурором не доведено обставин, які підтверджують, що є доцільним та необхідним зберігання вилученого автомобіля на майданчику тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Крім цього, суд зважаючи на встановлені обставини, вбачає можливість, з метою непорушення майнових прав власника автомобіля, передати йому транспортний засіб на відповідальне зберігання, зобов`язавши зберігати автомобіль в непорушному стані до моменту закінчення проведення призначеної експертизи технічного стану автомобіля.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.167,170-173 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду в порядку статті 310 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1