ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2801/22 Справа № 192/801/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення.
Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що згідно вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2019 року ОСОБА_7 засуджено за дії, які він вчинив у 2018 році, при цьому затриманий він був 26.10.2018 року, коли вже були внесені зміни законом України №2046 від 18.05.2017 року до положень ч. 5 ст. 72 КК України, а отже згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.08.2018 року у справи №663/537/17, при вирішення питання про те, яка редакція ч. 5 ст. 72 КК України підлягає застосуванню у конкретному випадку, належить виходити із часу вчинення особою інкримінованого діяння, у зв`язку з чим клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнень до неї, засуджений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вказані ним періоди часу.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він незгоден з оскаржуваним рішенням, оскільки порушене у ньому питання не вирішене по суті. Вважає, що суддею не було враховано того факту, що він вчинив злочин в 2017 році та був звільнений від відбування покарання з випробуванням, а в 2018 році його було затримано за вчинення іншого злочину, передбаченого ст. 186 КК України, та 10.07.2019 року його було засуджено за даний злочин, та при призначенні покарання в порядку ст. 71 КК України приєднано покарання за попереднім вироком.
Вважає, що судом не було належним чином здійснено розгляд даного питання, зокрема не витребувано матеріали особової справи у відношенні нього, та грубо порушено вимоги КПК України, також не враховано і практику ЄСПЛ та позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 29.08.2018 року по справі №663/537/17 при вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення.
Вказує, що йому підлягають зарахуванню у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі періоди часу з 11.02.2017 року по 25.09.2017 року, та з 26.10.2018 року по 12.09.2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, на її задоволенні наполягав з викладених у ній підстав; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали з урахуванням апеляційних доводів, колегія суддів приходить до наступного.
Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, а доводи обвинуваченого щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питання про зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 до строку відбування ним покарання є необгрунтованими.
Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому до строку попереднього ув`язненням включається зокрема час перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (від 26.11.2015).
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон України № 1402-VIII) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З наданих матеріалів вбачається, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2017 року ОСОБА_7 було засуджено до позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробувальним терміном 3 роки, та ухвалою цього ж суду від 27.02.2018 року випробувальний термін було скасовано та направлено останнього для відбування покарання.
Останнім у часі вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання на даний час, засудженого визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, та за сукупністю цих злочинів призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2017 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років і 1 місяця позбавлення волі.
Також належить зазначити, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання на даний час, його було засуджено за епізодами злочинної діяльності починаючи з 07.02.2018 року, тобто за межами строку дії положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.), яким було передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні зарахуванню до строку відбування ним покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає.
Що стосується доводів апелянта стосовно необхідності зарахування йому у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення у попередньому кримінальному провадженні щодо нього з 11.02.2017 року по день ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2017 року, то вони також є необгрунтованими.
Так, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі відбувається лише у межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення. Крім того, покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року було враховане при ухваленні вироку, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання на даний час, шляхом часткового приєднання в порядку ст. 71 КК України невідбутої його частини до новопризначеного покарання. Таким чином, період попереднього ув`язнення апелянта у вказаному кримінальному провадженні має значення для визначення розміру невідбутої його частини, втім безпосередньому зарахуванню до строку відбування покарання за новим вироком він не підлягає.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4