Справа № 513/150/21
Провадження № 1-кп/513/22/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в смт Сарата Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 25 листопада 2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , 22 листопада 2020 року приблизно о 15 год. 30 хв. перебуваючи на північній околиці смт Сарата Одеської області на території пасовища на землі знайшов та підібрав ручну осколкову гранату РГД-5, яка відносяться до категорії бойових припасів і відповідно до інформаційних джерел корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, споряджені зарядом бризантної вибухової речовини - тротил (масою 100-115 грам), яку в подальшому привласнив, чим без передбаченого законом дозволу придбав.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи з умислом, направленим на придбання, шляхом привласнення знайденого бойового припасу, без передбаченого законом дозволу, в порушення постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року, «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва, для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, знайдену ручну осколкову гранату РГД-5, що містить вибухову речовину, переніс та поклав до лівої дверцяти автомобіля марки «ГАЗ» білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03 березня 2010 року видане УДАІ № 134, належить ОСОБА_7 , та користувався тимчасово ОСОБА_8 , який на той час знаходився на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та зберігав вказаний предмет без відома власника та користувача.

Згодом, 24 листопада 2020 року, приблизно о 18 год. 51 хв., до чергової частини Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення від чергової медсестри приймального відділення Комунального закладу «Саратська Центральна районна лікарня» за ЄО № 3514 про те, що до реанімаційного відділення Комунального закладу «Саратська Центральна районна лікарня» доставлено неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями у вигляді численних осколкових поранень всього тіла та травматичної ампутації лівої кісті, які він отримав від вибуху гранати РГД-5, який стався на території господарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

При прибутті на місце події СОГ Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, 24 листопада 2020 року у період часу з 18 години 40 хвилин по 20 годину 10 хвилин, за участю співробітника ВТКЗ УВТС ГУНП в Одеській області, було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено деталі і залишки ручної осколкової гранати РГД-5, а саме: важіль до підривача типу УЗРГМ-2 та осколки корпусу гранати РГД-5, які відносяться до категорії бойових припасів і відповідно до інформаційних джерел корпуси ручних осколкових гранат РГД-5, споряджені зарядом бризантної вибухової речовини - тротил (масою 100-115 грам).

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за знаками: придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю та пояснив, що 22 листопада 2020 року, будучі біля військової частини, а саме біля понтонного мосту, в смт Сарата, коли він випасав овець, знайшов гранату, яка була схожа на яйце з лапкою, яку він поклав собі в кишеню. Приблизно о 16:00 годині, він повернувся на територію господарства, де знаходиться скот, та знахідку поклав у ліві дверцята автомобіля Газель, який на той час перебував на території господарства, однак в подальшому забув про свою знахідну. 24 листопада 2020 року приблизно о 16:00 годині він почув вибух, і приблизно о 17:30 годині повернувшись на базу, він підійшов спочатку до охоронця, щоб зателефонувати господареві, а потім повертаючись побачив ОСОБА_10 , який лежав на землі біля машини та лице якого у крові. Він одразу покликав батька ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_10 відвезли до лікарні. Швидку він не викликав. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого; дослідженням висновку експерта №162-В від 04 грудня 2020 року, із ілюстративною таблицею; висновку експерта №163-В від 17 грудня 2020 року, із ілюстративною таблицею; та тих матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 263 КК України, придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У даному провадженні суд провів розгляд виключно в межах пред`явленого обвинувачення прокурором.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено, а також це б порушувало б права обвинуваченого.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`яснень, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 Про практику призначення судами кримінального покарання при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, спосіб життя (в силу статті 89 КК України не судимий, вдівець, стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, характеризується посередньо); позицію сторони обвинувачення та захисту, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, який є тяжким злочином, що пов`язаний із незаконним поводженням з бойовими припасами та конкретні обставини його вчинення, а саме те, що осколкова граната РГД-5 підривного типу несе особливу суспільну небезпеку, оскільки має значну площу ураження у разі її застосування, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, а також особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі.

Суд не вбачає підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, до обвинуваченого, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Під час досудового розслідування витрати на залучення експертів складають 5230,40 гривень. Таким чином, з ОСОБА_6 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 5230,40 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_6 не обирався.

Відповідно до ст.ст.368, 374 КПК України, суд, ухвалюючи остаточне рішення за обвинувальним актом у виді призначення покарання, вирішує питання, зокрема, щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, як виду забезпечення кримінального провадження, оцінивши наявні докази та ризики, суд дійшов висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, відповідно до змісту якої метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання в даному випадку обвинуваченим вироку, запобігання, зокрема, спробам переховуватися від суду до набрання вироком законної сили, вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є ухвалення вироку та призначення покарання у вигляді позбавлення волі, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті, що зазначено у ч.2 ст.177 КПК України.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК, оцінити у сукупності й всі обставини, що перелічені цією статтею, тому, розглядаючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи, що рішення про застосування такого запобіжного заходу обмежує права і свободи обвинуваченого - враховує, що запобіжний захід відповідає характеру певного суспільного інтересу (що визначений у КПК України) конкретним підставам і меті, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, тому дійшов наступного.

Зважаючи на існуючі ризики, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд дійшов висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим вироку, процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам його переховування від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення, а тому наявні підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, обрати у виді тримання під вартою.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 31 березня 2022 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 5230 (п`ять тисяч двісті тридцять гривень) 40 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме змиви на ватний тампон зі спиртом кіптяви (сейф-пакет АВ 1004764), змиви на ватний тампон з дистильованою водою кіптяви (сейф-пакет АВ 1004763), змиви на ватний тампон кіптяви (сейф-пакет АВ 1004760), металеві фрагменти з рваними краями неправильної форми сірого кольору, зі слідами термічної дії та кіптяви (сейф-пакет АВ 1004759), та важіль запалу типу «УЗРГМ - 2» (сейф-пакет АВ 1006951), які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції №1 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також направити для виконання до державної установи Ізмаїльський слідчий ізолятор. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1