Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/306/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 20.02.2020, по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.
В судовому засіданні, яке відбулось 02 травня 2022 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів до 30 червня 2022 року.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував необхідність уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, з урахуванням ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також приймаючи до уваги ту обставину, що підстави, за яких було обрано та продовжено обвинуваченому запобіжний захід, не відпали, прийшов до висновку про не можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення яким змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Зокрема, обвинувачений вказує, що прокурор не навів у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодного доказу того, що він може порушувати вимоги ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката та обвинуваченого які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її вимоги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали надані районним судом, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції належно дотримані.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, або прекурсорів, а саме у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини в місцях масового перебування громадян, незаконному збуті психотропної речовини та незаконному зберіганні наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, повторно, тобто умисного протиправного діяння, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Крім того, обвинувачений не працює і не навчається, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, не одружений, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 направлений проти здоров`я населення, має підвищену суспільну небезпеку, а отже з урахуванням серйозності висунутого проти нього обвинувачення та тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі доведеності його винуватості, свідчить, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду та продовжити злочинну діяльність.

Крім того, колегія суддів відзначає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується; які були підставою для застосування відносно обвинуваченого такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що по даному кримінальному провадженню обґрунтовано встановлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Встановлені раніше ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і його продовження не зменшилися і виправдовують такий запобіжний захід.

Колегією суддів апеляційного суду також враховується те, що обвинувачений не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцності соціальних зв`язків і є ризиком його зникнення у разі перебування на волі, раніше судимий, належних висновків для себе не зробив, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, а тому існує можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

У ході судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 суд першої інстанції визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання його під вартою. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою належним чином мотивувавши своє рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що прокурор не навів у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою жодного доказу того, що він може порушувати вимоги ст. 177 КПК України, то такі доводи на переконання колегії суддів, виходячи з матеріалів кримінального провадження є необґрунтованими та безпідставними.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обвинуваченого ОСОБА_7 . залишити без задоволення, а ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 02 травня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4