Справа № 204/7244/22
Провадження № 1-в/204/1143/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до неї ст. 81 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженої ОСОБА_3 про застосування до неї ст. 81 КК України. В обґрунтування свого клопотання зазначила, що 16 грудня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська її було визнано винуватою у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Строк покарання рахується з моменту фактичного затримання 01 вересня 2020 року. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яке її засуджено, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, засуджений має відбути не менше 2/3 покарання, для того, щоб до нього могло бути застосоване умовно-дострокове звільнення. На теперішній час вона відбула 2/3 покарання. За період відбування покарання вона характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. На заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно. Вину у скоєному правопорушенні визнає повністю, розкаюється у вчиненому. Адміністрація установи зауважень до неї не має. Крім того, вона має захворювання ВІЛ з 2013 року, також за період відбування покарання в умовах СІЗО здобула ще два захворювання, окрім цього має рідного батька, який є інвалідом 2 групи інвалідності опорно-рухової системи і він не має можливості самостійно пересуватися, дати собі ради також він не має можливості, бо вона знаходиться в умовах ДУВП № 4, більш родичів крім неї у нього немає, які б могли за ним доглядати, на теперішній час він знаходиться у притулку для пристарілих. Просила звільнити її умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
В судовому засіданні засуджена ОСОБА_3 підтримала своє клопотання та просила його задовольнити.
В судовому засіданні представник Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_5 зазначив, що засуджена ОСОБА_3 у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» тримається з 02 вересня 2022 року. За час перебування в установі дисциплінарних стягнень та заохочень від адміністрації установи не має. Характеризується посередньо. Засуджена ОСОБА_3 знаходиться на профілактичному обліку, як «Схильна до членоушкодження». В Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» засуджена ОСОБА_3 не відбуває покарання, а лише тимчасово залишена на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до розгляду кримінального провадження відносно неї.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначив, що підстав для застосування норм ст. 81 КК України до засудженої ОСОБА_3 не вбачається. Просив звернути увагу суду, що у засудженої ОСОБА_3 не має а ні стягнень, а ні заохочень, окрім цього засуджена перебуває на обліку, як «Схильна до членоушкодження», що негативно характеризує засуджену. Окрім цього засуджена вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких. В сукупності викладені факти свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженої.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженої та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом встановлено, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року ОСОБА_3 було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 червня 2020 року вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року залишено без змін.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року набрав законної сили 22 червня 2020 року.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2020 року ОСОБА_3 було тимчасово залишено у Дніпровській установі виконання покарань № 4 на час здійснення судового розгляду кримінального провадження № 0000939 від 13 квітня 2019 року в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також даних, що характеризують його особу.
Щодо даних про особу, то ОСОБА_3 раніше була засуджена 27 червня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. 16 грудня 2019 року. Окрім цього, будучи обізнаною про наявність у відношенні неї в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінального провадження, в якому остання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжила вчиняти кримінальні правопорушення проти власності, за яке в подальшому була визнана винуватою та їй було призначено покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про небажання останньої ставати на шлях виправлення та вести правослухняну поведінку.
Відповідно до витягу з протоколу засідання міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі на певний строк, її направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_3 було визначено місце відбування покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія № 34».
Згідно характеристики на засуджену, наданої начальником Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_6 , засуджена ОСОБА_3 у державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» знаходиться з 02 вересня 2022 року. За час перебування в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» дисциплінарних стягнень та заохочень від адміністрації установи не має. Згідно матеріалів особової справи зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач та короткострокових побачень. Згідно протоколу № 19 від 24 травня 2022 року засідання комісії щодо розгляду питань постановки на профілактичний облік осіб, що утримуються в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4», засуджена ОСОБА_3 знаходиться на профілактичному обліку як «Схильна до членоушкодження».
Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 розділу 9 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» відповідно до статті 16 Закону України "Про попереднє ув`язнення" ув`язнені за їх згодою та з дозволу особи або органу, у провадженні яких перебуває справа, можуть залучатися до праці в межах території СІЗО у майстернях та камерах. При цьому забезпечуються вимоги ізоляції та роздільного тримання ув`язнених, правила техніки безпеки при виконанні робіт, норми санітарії та гігієни.
Підпунктом 1.2 пункту 1 розділу 9 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» передбачено, що ув`язнені, які виявили бажання працювати, подають заяву начальнику СІЗО, який зобов`язаний у триденний строк розглянути її та прийняти відповідне рішення.
Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 «Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 396/5 від 07 березня 2013 року засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засудженими здійснюється виконання робіт чи надання послуг.
Однак, як вбачається з матеріалів особової справи засудженої ОСОБА_3 , вона не працевлаштована в установі та не виявляє такого бажання до праці.
Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України праця засудженого є одним із ключових факторів щодо можливості застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
При цьому, окремо слід звернути увагу, на те що, відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України суспільно корисна праця засудженого є лише одним з основних засобів виправлення особи, встановлених державою, та направлених на процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості.
Слід окремо зазначити, що відсутність у засудженої ОСОБА_3 за період відбування покарання стягнень та заохочень не може свідчити про виправлення засудженої та її перевиховання, оскільки жодної ініціативи щодо бажання бути залученою до певних заходів та робіт засуджена не виявляє. Окрім цього, як було зазначено представником установи, остання характеризується посередньо.
Посилання засудженої ОСОБА_3 , як на підставу задоволення клопотання те, що її батько є інвалідом ІІ групи з опорно-рухової системи, і він не має можливості самостійно пересуватись та обслуговувати себе, та за ним нікому доглядати, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки, як було зазначено самою засудженою, її батько знаходиться у будинку пристарілих та інвалідів, перебування в якому державою забезпечується особам необхідний догляд та медичний супровід.
Щодо твердження засудженої про наявність у неї ВІЛ захворювання та ще двох здобутих хвороб під час відбування покарання, суд зазначає, що як було встановлено з матеріалів клопотання, засуджена отримує відповідну медичну допомогу, яка їй була необхідна під час звернень до лікаря та призначена послідуюча необхідна медична терапія.
Вищевказані доводи засудженої ОСОБА_3 суд вважає такими, що не є підставою для її умовно-дострокового звільнення, оскільки вони не визначенв положеннями ст. 81 КК України.
Окрім цього, слід зазначити, що визнання своєї провини та щиросердечне каяття у вчиненому засудженої ОСОБА_3 , не може бути взятим до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів особової справи, остання в процесі розгляду кримінального провадження у суді свою провину не визнала, а після призначення їй вироком Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року покарання у виді позбавлення волі, подала за допомогою захисника апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду у зв`язку з не згодою з призначеним покаранням. Таким чином, суд приходить до переконання, що твердження засудженої ОСОБА_3 щодо визнання своєї провини та розкаяння не є щирими, а лише направленні на як найшвидше звільнення з місць позбавлення волі.
Слід зазначити, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
В судовому засіданні не встановлені обставини, що процес виправлення засудженої досяг тієї стадії, на якій відбування нею призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі. Поведінка засудженої не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
У судовому засіданні не надано жодних доказів виправлення засудженої ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави для застосування пільг до нього згідно ст. 81 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до неї ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1