Справа № 362/1188/22
Провадження № 1-кс/362/226/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчої СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000158 від 27.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, та

в с т а н о в и в:

29.03.2022 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчої СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на 27 патронів, калібром 5,45, з маркуванням 270-В1, які були поміщенні до спец пакету INZ1019564; запал до гранати, який було поміщено до спец пакету 7046045 та основну частину гранати зеленого кольору з маркуванням «107, 85-76 Т», що була упакована до спец пакету INZ1019565, з метою отримання доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.
Клопотання слідчого мотивовано тим, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 27.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, тобто зберігання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
27.03.2022 до ЧЧ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно зберігає бойові припаси та вибуховий пристрій.

Дана подія зареєстрована до ІТС ІПНПУ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за № 2813 від 27.03.2022.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей та предметів, які мають значення для кримінального правопорушення, виникла необхідність у невідкладному обшуку будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з вище викладеного, 27 березня 2022 року з 17 год. 44 хв. до 18 год. 05 хв. відповідно до вимог статей 214, 233, 234 КПК України, слідчим СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , без ухвали слідчого судді, було проведено невідкладний обшук будинку який розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , який відповідно до даних домової книги будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та знаходить в користуванні у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проведення невідкладного обшуку будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

- 27 патронів, калібром 5,45, з маркуванням 270-В1, які були поміщенні до спецпакету INZ1019564;
- Запал до гранати, який було поміщено до спец пакету 7046045;
- Основна частина гранати зеленого кольору з маркуванням «107, 85-76 Т», що була упакована до спецпакету INZ1019565.
28.03.2022 р. вилучені 27 патронів, калібром 5,45, з маркуванням 270-В1, запал до гранати та основну частину гранати зеленого кольору з маркуванням « 107, 85-76 Т», визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим в клопотанні вказано, що з метою досягнення дієвості даного кримінального провадження, в частині вилучення та збереження речових доказів на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.
Слідчий в судове засідання не з`явився, разом із клопотанням подав до суду заяву, в якій просив не застосовувати аудіо-, відео фіксацію під час розгляду, клопотання підтримав у повному обсязі.
Інші учасники кримінального провадження повідомлялись судом належно про дату, час та місце розгляду клопотання, про причини неявки суд не повідомляли.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.
27 березня 2022 року з 17 год. 44 хв. до 18 год. 05 хв. відповідно до вимог статей 214, 233, 234 КПК України, слідчим СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , без ухвали слідчого судді, було проведено невідкладний обшук будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено 27 патронів, калібром 5,45, з маркуванням 270-В1, запал до гранати та основну частину гранати зеленого кольору з маркуванням «107, 85-76 Т».
Постановою від 28.03.2022 р. слідчої СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , 27 патронів, калібром 5,45, з маркуванням 270-В1, запал до гранати та основну частину гранати зеленого кольору з маркуванням «107, 85-76 Т», було визнано речовими доказами.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Враховуючи, що слідчим доведено необхідність застосування арешту, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, а також з урахуванням того, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речовими доказами, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, або подальшого використання, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна, а відтак клопотання підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Задовольнити клопотання.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 а саме:

- 27 патронів, калібром 5,45, з маркуванням 270-В1, які були поміщенні до спецпакету INZ1019564;
- Запал до гранати, який було поміщено до спец пакету 7046045;
- Основна частина гранати зеленого кольору з маркуванням «107, 85-76 Т», що була упакована до спецпакету INZ1019565, з метою збереження доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Слідчий суддя ОСОБА_1