ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/7011/21

Номер провадження 1-кп/495/506/2022

11 травня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000961 від 12 серпня 2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. міста Білгород-Дністровський Одеської області, українця , громадянина України , раніше не судимого,не одруженого, .праціюючого за трудовим наймом,який зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 умисно вчинив домашнє насильства,тобто умисно систематично вчинив психологічне насильство щодо особи,з якою він перебуває у сімейних або близьких відносинах,що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я,емоційної залежності до психологічних страждань,розладів здоров' я, емоційної залежності або погіршення якості життя ,тобто скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України, при наступних обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_3 еребуваючи за місцем свого мешкання, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння,передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,умисно,систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,яка проживає з ним за одною адресою,що призвело до психологічних страждань,емоційної залежності та погіршння якості життя потерпілої

Так, 03.08. 2019 року щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 341682 згідно до якого ,що 25.10. 2018 року приблизно о 21 години за місцем свого мешкання за адресою : АДРЕСА_1 обвинувачений влаштував сімейну зварку,висловлювався нецензурною лайкою,погрожував застосуванням фізичної сили .Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08. 2019 року обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 22 квітня 2021 року щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопоршення серії ВАБ № 193776, згідно до якого 22 квітня 2021 року приблизно в 16 годин за місцем свого мешкання за адресою : АДРЕСА_1 обвинувачений ОСОБА_3 вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю-потерпілою ОСОБА_5 під час сварки виражався в ії бік нецензурною лайкою. Постановою Б ілгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.05. 2021 року обвинуваченого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того , 22.07. 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 746548 ,згідно до якого 22.07. 2021 року приблизно в 15 годин за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 обвинувачений ОСОБА_3 вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю-потерпілою ОСОБА_5 під час сварки виражався в ії бік нецензурною лайкою. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2021 року обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адмінінстративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винним себе визнав повністю.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду,що дійсно мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю-потерпілою ОСОБА_3 з якою у нього виникають непоодинокі сварки на грунті вживання ним алкогольними напоями після чого він вчиняв сварки та скандали з матір`ю,внаслідок яких він неодноразово приягався до адмінінстративної відповідальності , тобто він не оспорює факти вчинення ним домашнього насильства у відношенні потерпілої

.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннія, передбаченого 126-1 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України домашнє насильство , тобто умисне психологічне насильство щодо особи,з якою він перебуває у сімейних або близьких відносинах,що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я,емоційної залежності до психологічних страждань,розладів здоров' я, емоційної залежності або погіршення якості житт

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується негативно, його вік, те що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ч.4 ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів , його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є не судимою особою, має постійне місце мешкання, негативно характеризується, офіційно не працевлаштований , але займається суспільно-корисною працею , а також його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Судові витрати по справі та речові докази відсутні .Цивільний позов не заявлений.

.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1