Справа №:755/7087/22
Провадження №: 1-кс/755/1348/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2022 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001527 від 01.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
встановив:

Клопотання мотивоване тим, що до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, 01.08.2022 року, надійшов рапорт від інспекторів УПП у м. Києві ДПП 01.08.2022 року, у складі екіпажу А/П «Д-Рубін-1201» близько 20 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, пр-т. Броварський 31, було виявлено транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . За кермом знаходився водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував в стані наркотичного сп`яніння на якого складено протокол (ААД №153604) та керував транспортним засобом без відповідних документів, складено постанову (ЕАР5696082). В ході проведення поверхневої перевірки згідно з ЗУ «Про Національну поліцію» в авто було виявлено поліетиленовий зіп-пакет з білою порошкоподібною речовиною. На місце було викликано ДОГ 69, для подальшого розбору.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0001527 від 01.08.2022 за ч.1 ст. 309 КК України.
01.08.2022 в період часу з 23 год. 15 хв., до 23 год. 20 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення обшуку вказаного транспортного засобу із салону автомобіля, а саме з під гумового килимка з правого заднього пасажирського сидіння, виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, які в подальшому було поміщено до спеціального пакету KIV1109894.
Крім цього в ході огляду місця події в ході огляду місця події ОСОБА_4 добровільно надав транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та ключі до нього. Транспортний засіб було оглянуто та поміщено на штраф майданчик за адресою: АДРЕСА_2 , а ключі додано до матеріалів кримінального провадження.
02.08.2022 року постановою транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та ключі до нього визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, зауваживши, що транспортний засіб імовірно міг використовуватись як засіб вчинення кримінального правопорушення. Крім того, транспортний засіб «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом.
ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про час та місце у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань не надходило.
Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено в клопотанні прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна, оскільки вилучений в ході огляду місця визнаний речовим доказом та міг використовуватись для перевезення наркотичних засобів.

Як вбачається з наданих суду копій документів та було з`ясовано в ході судового розгляду, жодного із осіб, які перебували в автомобілі не допитано, а лише поверхово відібрано пояснення. Не встановлено походження вилученої речовини та чи є вилучена під час обшуку речовина наркотичним засобом, оскільки матеріали клопотання не містять відомості про проведення експертизи. Зі слів прокурора також не допитано власника транспортного засобу. Доводи прокурора про те що не вдалося встановити власника, спростовуються наявною в матеріалах клопотання копєю свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Постанова про визнання транспортного засобу речовим доказом не містить даних про те яке доказове значення має вилучений автомобіль та чи зберігає він на собі сліди злочину.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Між тим, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не привів у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту.
З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. ст. 173 КПК України, не відповідає розумності і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На підставі вищевикладених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001527 від 01.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: