Провадження №1-кс/317/358/2022
Справа № 317/1662/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представниці скаржниці ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000270 за ч. 2 ст. 146 КК України на постанову слідчого про закриття кримінального провадження -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області в інтересах ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого від 29 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000270 за ч. 2 ст. 146 КК України.

Скаргу обґрунтовано тим, що в березні 2022 року неповнолітню доньку ОСОБА_3 ОСОБА_6 , 2012 року народження, було викрадено батьком дитини ОСОБА_7 та, імовірно, вивезено за кордон без згоди матері.

На даний момент ОСОБА_3 не знає, де точно знаходиться її дитина.

В травні 2022 року органами опіки було встановлено відсутність її доньки ОСОБА_6 за місцем проживання та рекомендовано матері звернутись до поліції. Батько дитини ОСОБА_7 , ігнорує дзвінки та повідомлення матері, тому вона була вимушена звернутись до органу поліції з заявою про викрадення дитини та, 25 червня 2022 року, було розпочате кримінальне провадження № 0000270 за ч. 2 ст. 146 КК України.

11 серпня 2022 року скаржник дізналась про те, що 29 червня 2022 року слідчим ОСОБА_8 було прийнято постанову, якою вказане кримінальне провадження було закрите в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Скаржниця вважає вказану постанову такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Рішенням суду від 14 січня 2022 року було визначене місце проживання їх дитини з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , однак батько дитини, без погодження з нею вивіз доньку закордон, користуючись тим, що на час воєнного стану відсутня необхідність в отриманні згоди другого з батьків на перетин дитиною кордону.

Мати бажає забрати доньку до себе у Сполучені Штати Америки, щоб уберегти її від війни та щоб забезпечити її нормальний розвиток та побут, надавши повноцінні умови проживання. Однак, ОСОБА_7 переховує доньку від матері та не повідомляє, де конкретно вони знаходяться; заважає спілкуванню доньки з матір`ю.

На даний час мати не знає точно, де знаходиться її дитина, в якому вона стані, чи навчається вона у школі, де ночує та чим харчується. Батько дитини ОСОБА_7 не надає їй жодної інформації про дитину та перешкоджає їх спілкуванню.

Враховуючи те, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000270 слідчим не було вчинено всіх можливих дій для встановлення дійсних обставин вивезення її доньки ОСОБА_6 закордон батьком дитини ОСОБА_7 . Не встановлено слідчим також й місця перебування дитини. Не з`ясовано, чи добровільно дитина виїхала з батьком за межі України.

На підставі вищевикладеного, представник ОСОБА_3 просила слідчого суддю скасувати постанову слідчого від 29 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000270.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 , яка проживає у Сполучених Штатах Америки, не з`явилась, заяв про її участь в розгляді скарги через засоби відеоконференцзв`язку не подала.

Представник ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала доводи скарги та просила суд її задовольнити, скасувавши оскаржувану постанову слідчого.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги, оскільки правовідносини, які виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , охоплюються нормами цивільного та сімейного права, а в діях ОСОБА_7 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчий ОСОБА_8 до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка слідчого, дії якого оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши представницю заявниці та прокурора, дослідивши надані учасниками провадження докази, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Статтею другою КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Предметом оскарження в даній справі є постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 0000270, яке внесене до ЄРДР за ч. 2 ст. 146 КК України, тобто як незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинене відносно малолітньої.

Об`єктивна сторона даного злочину має дві форми: незаконне позбавлення волі, яке полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею власне місце знаходження. Таке позбавлення може мати свій прояв у затриманні потерпілого та його утриманні в тому місці, де він знаходитись не бажає та яке він не може вільно залишити. Незаконне позбавлення волі може бути здійснене шляхом застосування насильства або примусу (фізичного або психічного), чи шляхом обману; викрадення людини, яке характеризується таємним або відкритим захопленням людини, переміщенням її до певного місця, яке потерпілий не може залишити з власної волі, та подальшим утриманням його в цьому місці. Викрадення людини, в силу особливостей свого об`єктивного прояву, завжди супроводжується насильством, навіть в тому випадку, коли діяння розпочате в формі обману.

Аналізуючи подані сторонами докази в даній справі, суд констатує, що проживання малолітньої ОСОБА_6 з її батьком ОСОБА_7 визначене рішенням суду, яким було встановлено місце проживання дитини.

Як вбачається з відомостей про осіб, які перетнули кордон, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом виїхали за межі України 23 березня 2022 року о 22 годині 17 хвилин через пункт пропуску «Краківець» по закордонним паспортам.

У відповідності до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Таким чином, станом на 23 березня 2022 року в Україні діяв правовий режим воєнного стану.

Згідно з приписами абз. 13 п. 23 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 р. (в редакції від 13.03.2022, що діяла на момент перетину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кордону), під час дії в Україні воєнного або надзвичайного стану виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за визначеними документами.

Судом також детально проаналізовано скріншоти переписок скаржниці ОСОБА_3 з ОСОБА_7 та з донькою ОСОБА_6 , зроблені з месенджера Viber та які надані представницею скаржниці і прокурором.

З цих переписок вбачається, що, наприклад, 08 березня 2022 року ОСОБА_3 сама просила ОСОБА_7 , щоб він вивіз доньку з України до Польщі. Також вона наполягала на необхідності відправлення доньки до неї у Сполучені Штати Америки. На питання ОСОБА_3 щодо місця їх проживання, ОСОБА_7 зазначав адресу на території Швеції.

Крім того, з переписки ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_6 вбачається, що донька має свій акаунт у Viber та може без перешкод спілкуватися з матір`ю, що підтверджене як текстовими повідомленнями, так і дзвінками між ними, що мали місце неодноразово.

Жодне з повідомлень, досліджених судом, не свідчить про те, що ОСОБА_7 вивіз доньку за межі України поза її волею. З жодного повідомлення не вбачається, що дитина перебуває за кордоном поза своєю волею та навпаки, можливість її вільного спілкування з матір`ю, на думку суду, свідчить про те, що ОСОБА_7 не перешкоджає їх спілкуванню, що, очевидно, мало б місце, в разі насильного утримання ним дитини.

Суд також звертає особливу увагу на те, що загроза бойових дій та обстрілів спонукала ОСОБА_7 евакуювати дитину з території смт. Кушугум за кордон, про що його просила сама ОСОБА_3 в переписці.

Суд в повній мірі погоджується з твердженнями скаржниці ОСОБА_3 та її представниці, адвоката ОСОБА_4 про те, що мати дитини має право знати, де знаходиться її донька, однак вважає, що таке право має бути реалізоване в площині цивільних правовідносин, а не кримінальних, оскільки на думку слідчого судді в даній справі відсутні такі обов`язкові кваліфікуючі ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне позбавлення волі або викрадення особи, про наявність яких не свідчить жодний з доказів, досліджених судом.

Враховуючи те, що слідчим в оскаржуваній постанові в повній мірі було встановлено обставини даного кримінального провадження, ця постанова є обґрунтованою та законною, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000270 за ч. 2 ст. 146 КК України на постанову слідчого про закриття кримінального провадження залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. В разі відсутності особи під час оголошення ухвали, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання цією особою копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1