КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/2243/2022

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року у кримінальному провадженні №0000309 стосовно обвинуваченого у вчиненні низки кримінальних правопорушень,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора, змінено застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 315300 грн, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 25 червня 2022 року включно.

Таке рішення, врахувавши характер протиправних дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, та всі дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_8 ухилявся від суду у зв`язку з чим оголошувався його розшук, тому менш суворий запобіжний захід, у тому числі у вигляді застави, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 28 квітня 2022 року; затримання ОСОБА_8 , що відбулось 27 квітня 2022 року на підставі ухвали суду від 09 лютого 2022 року, визнати незаконним та звільнити ОСОБА_8 з-під варти; застосований раніше до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

За позицією захисника судове рішення є незаконним з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник зазначає, що в ході досудового розслідування ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, після внесення якої умови цього запобіжного заходу ОСОБА_8 не порушував, від органу досудового розслідування, прокуратури та суду не переховувався, країну не залишав, але через наявне онкологічне захворювання декілька разів не міг з`явитися до суду. 09 лютого 2022 року судом було прийнято рішення про оголошення розшуку ОСОБА_8 та надано дозвіл на його затримання. 11 лютого 2022 року ОСОБА_8 було затримано на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва, далі обрано йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, після внесення якої 26 квітня 2022 року ОСОБА_8 було звільнено з-під варти, але на виході з Київського слідчого ізолятора знову затримано на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва. Таким чином органу, який ініціював розшук, було відомо місце перебування ОСОБА_8 , а судом, який достовірно знав про те, що ОСОБА_8 знаходиться в місці попереднього ув`язнення, безпідставно не прийнято рішення про припинення розшуку і відкликання ухвали про надання дозволу на затримання з метою приводу, отже незаконно та штучно створено обставини для затримання ОСОБА_8 відразу після звільнення та обрання йому найсуворішого запобіжного заходу.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону захисник вважає незаконне оголошення розшуку ОСОБА_8 , що потягло за собою незаконне його затримання. Крім того, за позицією захисника, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом було обрано ОСОБА_8 , який не набув статусу обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, оскільки прокурором не було виконано вимог ст.ст. 291, 293 КПК України у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Захисник стверджує, що зазначені ним в апеляційній скарзі обставини щодо незаконного розшуку та затримання ОСОБА_8 були відомі суду, але залишилися поза його увагою, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, у тому числі щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На думку захисника, для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 достатньо запобіжного заходу у вигляді застави або іншого, не пов`язаного з триманням під вартою і це доводиться тим, що ОСОБА_8 переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури чи суду не намагався, має міцні соціальні зв`язки - дружину та двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, є інвалідом другої групи у зв`язку з онкозахворюванням та потребує належного лікування, що являється додатковим стримуючим фактором від вчинення будь-яких ризиків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить задовольнити апеляційну скаргу захисника та змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання, а заставу передати на потреби ЗС України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку вимог апеляційних скарг, заперечення прокурора щодо апеляційних прохань, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, як і для його зміни, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Положеннями ст. 200 КПК України передбачено право, зокрема прокурора звернення до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу з обов`язковим визначенням обставин, зокрема тих, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані.

З матеріалів справи за апеляційною скаргою вбачається, що в провадженні Святошинського районного суду м. Києва на стадії підготовчого судового засідання перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч .1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 358 КК України.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, а також захисника про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дійшов висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому задовольнив клопотання прокурора.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам захисника про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000309 вимогам ст. 291 КПК України та наявність підстав для його повернення прокурору, а доводи захисника про те, що ОСОБА_8 взагалі не набув процесуального статусу обвинуваченого визнає безпідставними, оскільки обвинувальний акт щодо останнього переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Доводи захисника про те, що прокурор не довів існування обставин, які суд визнав достатніми для зміни запобіжного заходу ОСОБА_8 із застави на тримання під вартою, колегія суддів вважає непереконливими.

Ухваливши рішення про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу, суд першої інстанції обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі стан здоров`я, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховуватися від суду та інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, у кримінальному провадженні №0000309 відносно ОСОБА_8 16 вересня 2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням відповідних обов`язків.
18 вересня 2020 року за ОСОБА_8 внесено заставу та останній звільнений з-під варти, але у низку судових засідань підготовчого провадження він не прибув, про поважність причин неприбуття суд не повідомив, тому 09 лютого 2022 року оголошено розшук ОСОБА_8 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оскільки ОСОБА_8 не виконав обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, що, на переконання колегії суддів, свідчить про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, порушення умов обраного запобіжного заходу у вигляді застави та відсутність впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці обвинуваченого у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та з метою запобігання встановленим ризикам змінив обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід із застави на більш суворий у виді тримання під вартою на строк 60 днів.
Твердження захисника про незаконність затримання ОСОБА_8 були предметом розгляду в суді першої інстанції та визнані безпідставними, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки затримання ОСОБА_8 здійснено згідно з вимогами ст.ст. 188-191 КПК України на підставі ухвали суду від 09 лютого 2022 року, яка на час затримання обвинуваченого не втратила законної сили. Разом із цим, у суду першої інстанції було достатньо підстав для оголошення розшуку ОСОБА_8 та надання дозволу на його затримання з метою приводу у зв`язку з неприбуттям за викликом та неповідомленням суду про поважність причин неприбуття у судові засідання, що не оспорювалося і стороною захисту. При цьому на той час ОСОБА_8 не утримувався під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на підставі судового рішення, постановленого в іншому кримінальному провадженні, а сам по собі незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 , про що суду своєчасно не були надані документи, які підтверджують факт перебування на лікуванні та неможливості участі в судовому розгляді, не спростовує висновки суду про порушення обвинуваченим обов`язку прибувати за кожною вимогою. Отже доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_8 жодного разу не вчиняв дій, які б свідчили про намір останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду, не порушував покладені на нього обов`язки, своєчасно з`являвся на виклики слідчого, прокурора та суду є неприйнятними, бо суперечать матеріалам провадження.
Враховуючи наведене, колегія суддів визнає безпідставними доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадженні та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Що стосується прохання ОСОБА_8 про звернення застави на користь ЗС України, то питання про звернення застави в дохід держави буде вирішено судом першої інстанції з дотриманням вимог ч. 9 ст. 182 КПК України в окремому судовому засіданні, про що зазначено в ухвалі суду від 28 квітня 2022 року.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 квітня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 25 червня 2022 року включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4