БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/321/22
Провадження № 1-кп/730/48/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2022 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000211 від 03.07.2022р. по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна Луганської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 02 липня 2022 року близько 20-00 год. в умовах дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р., та продовженого Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022р., затвердженого Законом України №2119-ІХ від 15.03.2022р., Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022р., затвердженого Законом України №2212-ІХ від 21.04.2022р., Указом Президента України №341/22 від 17.05.2022р., затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22.05.2022р., перебуваючи біля магазину «Криниця», розташованого в с. Шаповалівка Борзнянської ОТГ Ніжинського району Чернігівської області, вул. Перемоги, 1, таємно від оточуючих шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_6 велосипед марки «Dorozhnik» моделі «Topaz 28"» вартістю 5867,61 грн, який був залишений нею непримкнутим поруч з даним магазином, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе в пред`явленому обвинуваченні фактично не визнав і пояснив, що наміру викрадати велосипед у ОСОБА_6 не мав, а будучи сильно п`яним, переплутав її велосипед зі своїм чоловічим велосипедом марки «України», що стояв поруч; він привів помилково взятий чужий велосипед до себе додому, поставив у сараї й ліг спати. Через деякий час його розбудила мати, були присутні потерпіла та сільський староста, які повідомили, що він взяв чужий велосипед, після чого він віддав даний велосипед, а сам пішов і з-під магазину забрав свій велосипед. Потім прибули працівники поліції, яких викликала потерпіла, й почали складати відповідні процесуальні документи. Перед судовими дебатами ОСОБА_5 змінив свою позицію й повідомив про визнання винуватості в крадіжці велосипеда ОСОБА_6 та попросив у її сестри вибачення за свої дії, розкаявся в скоєному.

Заслухавши обвинуваченого, допитавши свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Потерпіла ОСОБА_6 була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи засобами мобільного зв`язку, що підтверджується телефонограмою, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, в наданій засобами електронного зв`язку заяві від 08.09.2022р. просить розглядати справу без її участі в зв`язку з перебуванням за кордоном, ніяких претензій до ОСОБА_5 не має, оскільки викрадений велосипед, який ОСОБА_5 переховував у кущах свого господарства, їй повернуто працівниками поліції, покарання обвинуваченому призначити згідно закону.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ввечері 02 липня 2022 року її син ОСОБА_5 повернувся додому у нетверезому стані. Через деякий час до них прийшли сільський староста ОСОБА_8 з потерпілою і запитали чи не брав її син чужого велосипеда. Після цього, син з кущів біля сараю дістав і віддав їм жіночий велосипед, пояснивши, що переплутав їх. Потім син пішов до магазину й привів чоловічий велосипед, який інколи бере для користування в свого племінника.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ввечері 02 липня 2022 року вона на жіночому велосипеді приїхала до магазину «Криниця», поставила його поряд, де знаходились ще два жіночі велосипеди, тоді як чоловічих велосипедів не було; біля магазину на лавці відпочивав ОСОБА_5 , проте дуже п`яним не виглядав. Побувши трохи в приміщенні магазину, вона з ОСОБА_6 вийшли на вулицю й виявили відсутність її велосипеда, тоді як решта два були на місці. Запідозривши у крадіжці ОСОБА_5 , що живе неподалік, вони пішли до нього дому й попросили віддати велосипед, на що ОСОБА_5 сказав, що не брав. Протягом нетривалого часу вона ще двічі приходила додому до ОСОБА_5 з приводу повернення велосипеда потерпілої, але той категорично заперечував свою причетність. Коли ОСОБА_6 про викрадення велосипеда повідомила в поліцію й вони разом прибули до господарства ОСОБА_5 , то він намагався втекти, але був спійманий. Після цього, ОСОБА_5 вдома з бур`янів біля сараю дістав викрадений у ОСОБА_6 велосипед, який працівники поліції повернули потерпілій. Зазначає, що викрадений велосипед ОСОБА_5 був гарно схований, його за зовнішніми ознаками неможливо було переплутати і про дану обставину ОСОБА_5 не повідомляв ні їм, ні працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він, як і ОСОБА_8 , був запрошений працівниками поліції в якості понятого при вилученні з господарства ОСОБА_5 красивого жіночого велосипеда, якого обвинувачений дістав з кущів у дворі, але що поясняв не пам`ятає; щоб ОСОБА_5 користувався якимось велосипедом ніколи не бачив.

Відповідно до протоколу огляду від 02.07.2022р. слідчим у присутності понятих було оглянуто виданий ОСОБА_5 зі свого домогосподарства велосипед марки «Dorozhnik» моделі «Topaz 28"» темного кольору з рамою відкритого типу, колесами білого кольору, металевими щитками, дзвінком та корзинкою-багажником, в якому потерпіла ОСОБА_6 впізнала свій транспортний засіб.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/125-22/4257-ТВ від 12.07.2022р. ринкова вартість б/у велосипеда марки «Dorozhnik» моделі «Topaz 28"» станом на 02.07.2022р. становить 5867,61 грн.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого щодо помилкового заволодіння велосипедом потерпілої та первісне заперечення в зв`язку з цим факту викрадення ним зазначеного майна, суд зважує на наступне.

За нормативним визначенням крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного. З суб`єктивної сторони крадіжка передбачає лише прямий умисел: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ні дійсного, ні гаданого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Велосипед обвинуваченого (старий чоловічий голубого кольору «Україна») та велосипед потерпілої (новий жіночий темного кольору з корзинкою-багажником) мають різкі істотні відмінності за зовнішніми ознаками, за якими їх неможливо переплутати.

Крім того, з показань допитаних свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 слідує, що велосипед потерпілої був схований у чагарниках на території господарства ОСОБА_5 , а не знаходився в приміщенні сараю, свідок ОСОБА_8 також повідомила про відсутність велосипедів чоловічого типу біля магазину, що спростовує версію обвинуваченого.

Також, як стверджує свідок ОСОБА_8 , обвинувачений неодноразово та категорично відмовлявся визнавати свою причетність до незаконного заволодіння велосипедом ОСОБА_6 та добровільно повертати їй викрадене майно, намагався втекти, а зізнався у вчиненні злочину лише після втручання працівників поліції.

Викладені обставини в їх сукупності дають підстави для висновку, що в даній ситуації ОСОБА_5 у своїх діях при заволодінні велосипедом керувався виключно корисливими мотивом та метою незаконним збагаченням за рахунок майна потерпілої.

Натомість первісне невизнання обвинуваченим своєї вини у викраденні велосипеда потерпілої суд розцінює як намір ухилитися в такий спосіб від відповідальності за скоєний злочин.

Отже, винуватість ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні поза розумним сумнівом доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, і його дії кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілої, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, мешкає з матір`ю-пенсіонеркою, є особою працездатного віку, але не працює, отримуючи доход від періодичних заробітків по найму, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутні.

Суд погоджується з прокурором та не може визнати за пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, оскільки таких обставин не було встановлено під час судового розгляду.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, висловлення щирого жалю з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити ситуацію, що склалась, та готовність нести кримінальну відповідальність. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Визнання особи своєї вини автоматично не свідчить про щире каяття.

Разом з тим, ОСОБА_5 впродовж усього судового розгляду фактично не визнавав своєї провини в пред`явленому обвинуваченні, розкаявшись лише в кінці завершення з`ясувань обставин справи та перевірки їх доказами під тиском зібраних доказів та формально вибачившись за свої дії в присутніх у залі судового засідання сестри потерпілої та сільського старости.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми активними діями надає допомогу органам досудового розслідування або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Водночас доказів вчинення ОСОБА_5 таких дій як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження, не було надано. Більше того, як вже вищезазначалось, під час судового розгляду обвинувачений не тільки не проявив активних (ініціативних, енергійних) дій у наданні допомоги суду в з`ясуванні обставин скоєного ним кримінального правопорушення, а й у своїх показаннях вказав на свою непричетність до викрадення велосипеда у потерпілої і лише після допиту свідків та дослідження письмових доказів визнав свою винуватість.

В обвинувальному акті зазначено про відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з чим суд не може погодитись з огляду на наступне.

Так, у судовому засіданні сам обвинувачений пояснив, що вчинив крадіжку велосипеда, будучи в нетверезому стані, що також підтвердили й свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Відтак, у відповідності до приписів п.13 ч.1 ст.67 КК України обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною слід визнати вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Про це також вказав і прокурор у судових дебатах.

При цьому, оскільки встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, то рішення суду з цього приводу є самостійним і не може ставитись у залежність від наведених в обвинувальному акті обставин, в зв`язку з чим дискреційне визнання судом обтяжуючої покарання обставини з огляду на положення п.13 ч.1 ст.3, ст.337 КПК України не є виходом за межі висунутого в обвинувальному акті обвинувачення, що узгоджується з положеннями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» та правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 листопада 2019 року в справі №556/588/18.

Потерпіла в своїй заяві повідомила про відсутність жодних претензій до обвинуваченого в зв`язку з отриманням сатисфакції у вигляді повернення працівниками поліції викраденого велосипеда та просить призначити покарання згідно закону.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській областіризики вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні, в зв`язку з чим виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк і не становить небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб); на думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних, пробаційних заходів.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання, при цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, відсутності пом`якшуючих та наявності обтяжуючої покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, вартості викраденого майна та його повернення потерпілій, в зв`язку з чим та не має ніяких претензій, висновку уповноваженого органу з питань пробації, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Згідно зі ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави необхідно стягнути 566,34 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судово-товарознавчої експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком в 2 (два) роки, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також додатково покласти обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Попередження вживання психоактивних речовин».

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 566,34 грн в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Речові докази по справі: велосипед марки «Dorozhnik» моделі «Topaz 28"», який знаходиться на відповідальному зберіганні в потерпілої ОСОБА_6 , - залишити ОСОБА_6 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1