Справа № 761/4675/22
Провадження № 1-кс/761/2987/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у кримінальному провадженні № 0003082, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0003082, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , визнавши вчинення злочинів як основне джерело отримання прибутків та засобів для свого існування, перебуваючи в м. Суми, з корисливих мотивів, прийняв для себе рішення вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбій), поєднаний з проникненням у житло, для чого не пізніше 22.10.2021 вступив у попередню змову з ОСОБА_7 та невстановленими досудовим розслідуванням особами.

Як зазначає слідчий в своєму клопотанні, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, 22.10.2021 приблизно о 03 год. 05 хв. прибули на автомобілі марки «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_3 , після чого шляхом використання спеціально заготовлених засобів для відмикання замків відмичок проникли у квартиру АДРЕСА_4 , де вчинили напад на ОСОБА_8 , в ході якого нанесли останній декілька ударів в область голови, зв`язали руки шкіряним ременем, а ноги синтетичною тканиною та липкою плівкою типу скотч, що супроводжувалось насильницьким стисканням її шиї, тобто застосували насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, після чого заволоділи належним потерпілій ОСОБА_8 майном, а саме грошовими коштами в сумі 150 000 грн., 1 300 доларів США та ювелірними виробами у кількості приблизно 30 найменувань, після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму приблизно 200 000 грн.

В обґрунтування свого клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим зазначено, що ОСОБА_5 інкримінуються діяння, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до тяжкого та особливо тяжкого злочину, відповідальність за одне з яких передбачено у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, ризики, які враховувались судом раніше, не змінились та не зменшились, а застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти існуючим ризикам щодо можливості переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав та продовжити строк дії застосованого відного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, оскільки пред`явлена ОСОБА_5 підозра є необґрунтованою та жодними доказами не підтверджується. Крім того, адвокат зазначив, що підозрюваний одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, а відтак, на його думку, належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Так, слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0003082 від 22.10.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

23.12.2021 о 10 год. 45 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

23.12.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

24.12.2021 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.02.2022, без визначення розміру застави.

10.02.2022 постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003082 від 22.10.2021 продовжено до трьох місяців, тобто до 22.03.2022 включно.

20.02.2022 закінчується строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , однак закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні у вказаний строк неможливо внаслідок особливої складності провадження та у зв`язку із необхідністю проведення значної кількості слідчих (розшукових) і процесуальних дій та прийняття відповідних процесуальних рішень, без яких неможливо завершити досудове розслідування.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно вимог до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення(рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Так, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: показаннями потерпілої ОСОБА_8 ; висновком судово-медичної експертизи, за результатами якої виявлені у потерпілої тілесні ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я відноситься до легкого ушкодження; протоколами огляду відеозаписів з камери відеоспостереження, розташованої на під`їзді будинку, в якому проживає потерпіла ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка головного оперуповноваженого ДКР НП України ОСОБА_10 , протоколом за результатами проведення НСРД обстеження публічно недоступного володіння особи автомобіля марки «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , за результатами якої отримано файли, які містять зразки голосу останнього; протоколом пред`явлення особи для впізнання за ознаками голосу та мовлення, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала на фонограмі у форматі «MP4» з назвою « ОСОБА_11 » тривалістю 54 сек. голос особи одного з нападників, які 22.10.2021 у приміщенні її квартири здійснили на неї розбійний напад; крім того, зазначила, що вказана особа була старшим серед нападників та керував діями інших; протоколом обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено мобільні термінали, та інші речі, які мають значення для кримінального провадження; висновком вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/119-21/14905-ВТХ від 24.12.2021, відповідно до якої виявлені за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 предмети є корпусом ручної осколкової гранати Ф-1 промислового виготовлення, спорядженого вибуховою речовиною (тротил) та корпусом оборонної осколкової ручної гранати РГО промислового виготовлення, спорядженого вибуховою речовиною А-1Х-1 (флегмитизований гексоген); висновком балістичної експертизи № СЕ-19/111-21-63426-БЛ від 30.12.2021, відповідно до якої виявлені за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 предмети, 39 патронів є боєприпасами бойовими проміжними патронами калібру 7,62х39 мм, що споряджені трасуючими кулями «Т-45», 16 патронів є боєприпасами бойовими пістолетними патронами калібру 9х18 мм, що споряджені кулями «ПС» із сталевим осердям; аналітичною довідкою УОТЗ ГУНП у м. Києві, відповідно до якої у мобільних телефонів підозрюваного ОСОБА_7 ( НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ) та ОСОБА_5 ( НОМЕР_4 ) у період вчинення злочину майже 1 добу з`єднання були відсутні; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані йому правопорушення.

З огляду на зазначене та враховуючи матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваного ОСОБА_5 ознак інкримінованих йому злочинів.

Крім того, обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень встановлена слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя враховує, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнано можливість переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Так, інкриміновані ОСОБА_5 діяння відповідно до ст. 12 КК України віднесені до тяжкого та особливо тяжкого злочину, відповідальність за одне з яких передбачена у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, з конфіскацію майна, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останнього від органів досудового розслідування, суду.

Також на переконання слідчого судді про наявність існування вказаного ризику свідчить і те, що одне з інкримінованих ОСОБА_5 кримінальні правопорушення вчинено групою осіб та посягають на безпеку, життя, здоров`я та власність громадян, характер вчинення злочину шляхом застосування до потерпілої насильства свідчить про зневажливе ставлення ОСОБА_5 до норм моралі та норм закону.

Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також, що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

При цьому, слідчий суддя відзначає, що перебування підозрюваного у шлюбі, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, наявність постійного місця проживання, хоча і мінімізує зазначений ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, однак повністю його не виключає.

Також слідчий суддя вважає доведеним і ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки один з інкримінованих ОСОБА_5 злочинів відноситься до насильницького, а саме, особа підозрюється в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, що може свідчить про здатність підозрюваного до вчинення певних дій з метою зміни показань особами, яким відомі фактичні обставини по справі або безпідставної відмови від них, що буде перешкоджати здійсненню об`єктивного досудового розслідування.

Ґрунтуються на матеріалах клопотання і доводи сторони обвинувачення про наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії та органом досудового розслідування вживаються заходи для зібрання всіх доказів, які мають значення у даному кримінальному провадженні.

Крім того, з огляду на те, що підозрюваний офіційного та стабільного джерела доходів не має, інкримінований злочин вчинений з корисливих мотивів, слідчий суддя вважає, що не виключений і ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п. 110 Рішення Європейського суду з прав людини «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст. 12 КК України віднесені до категорії тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя не знаходить підстав для скасування чи обрання іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, а відтак доводи адвоката ОСОБА_4 про необхідність зміни запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження.

Водночас, даних про незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 або існування інших обставин, що виключали би можливість тримання під вартою останнього, слідчому судді не надано.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення одного з кримінальних правопорушень, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також слідчий суддя вважає доведеними і об`єктивні обставини, що полягають у неможливості завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки у вказаному кримінальному провадженні необхідно виконати слідчі (розшукові) дії та процесуальні заходи, без яких неможливо завершити досудове розслідування та скласти обвинувальний акт, зокрема, у Київському НДЕКЦ МВС України отримати висновки призначених чотирьох молекулярно-генетичних експертиз, двох фототехнічних експертиз, експертизу матеріалів, речовин та виробів, двох товарознавчих експертиз та долучити останні до матеріалів кримінального провадження; допитати у якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; провести обшуки за місцем проживання громадян Н та Д; у випадку виявлення та вилучення речей та предметів, що мають значення для кримінального провадження, звернутись до прокуратури та суду з клопотаннями про арешт майна; за результатами зібраних доказів повідомити про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в кінцевій редакції, а також іншим особам за наявності підстав, передбачених Главою 22 КПК України; при необхідності провести одночасні допити між підозрюваним та іншими учасниками кримінального провадження; здійснити розсекречування всіх матеріалів, отриманих в ході проведення НСРД та процесуальних документів, що стали підставами для їх проведення; провести інші процесуальні, слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності збереження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в рамках даного кримінального провадження необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя виходить з того, що перебіг строку досудового розслідування постановою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 від 10.02.2022 продовжено до трьох місяців, а тому, враховуючи викладене, строк дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід встановити з урахуванням зазначеного терміну, як це передбачено положеннями ч. 3 ст. 197 КПК України.

Також слідчим суддею враховано і високий ступінь небезпеки злочину, який інкримінований ОСОБА_5 , а саме те, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинене із застосуванням насильства та погрозами такого застосування з метою власного збагачення, а тому такі обставини з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України дають підстави не визначати розмір застави, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено обставин, які би перешкоджали подальшому триманню ОСОБА_5 під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 199, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0003082, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити до 22.03.2022 включно.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1