У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2022 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.03.2022 року солдата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізовано до військової частини НОМЕР_1 .
Так, ОСОБА_4 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2022року №49-РС призначено на посаду стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з моменту зарахування ОСОБА_4 включено до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.
У зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України, у відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102 ІХ від 24.02.2022 в Україні із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан.
Указом Президента України від 24.02.2022року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.03.2021року №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Надалі, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 21.04.2021року №2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб із одночасно з набранням чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 22.05.2022року №2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.
Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного військовослужбовця захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, ОСОБА_4 під час проходження військової служби, зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України; свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; повинен постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою, як військовослужбовця судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України, в цілому.
Натомість ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.
Зокрема ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який займає посаду стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою самовільного залишення військової частини та місця служби, 12.08.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та місце служби, що в населеному пункті АДРЕСА_2 , з метою ухилення від військової служби, без відповідного дозволу командування, в умовах воєнного стану та був незаконно відсутній на військовій службі із 12.08.2022 по 23.08.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.
Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що 23.08.2022 приблизно о 12.05 год. на околиці АДРЕСА_3 на напрямку 262 прикордонного знаку (ділянка ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), 150 метрів від лінії державного кордону України, прикордонним нарядом «контрольний пост» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 прикордонного загону було затримано військовослужбовця ОСОБА_4 за спробу незаконного перетину державного кордону України, про що відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
24.08.2022 року о 09.30 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.
Як стверджує у клопотанні слідчий обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: рапортом оперативного працівника про виявлення кримінального правопорушення від 23.08.2022 року ; повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 23.08.2022року із 27 Прикордонного загону ДПСУ; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення із Ужгородського Зонального відділу ВСП від 23.08.2022року ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.08.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.08.2022року ; поясненням ОСОБА_4 від 23.08.2022року ; довідкою №627 про кримінальне правопорушення в Збройних Силах України; протоколом про адміністративне затримання від 23.08.2022; протоколом про адміністративне правопорушення №141537 від 23.08.2022; протоколом затримання підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України.
Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зокрема вищевказані обставини, а також той факт, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України.
Також слідчий у клопотанні стверджує, що у сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів, так як в основу підозри стали показання свідків та очевидців.
Вивченням особи підозрюваного, на даний час встановлено, що він працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
З урахуванням наведеного, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження. Зазначив, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, був затриманий працівниками прикордонної служби при спробі незаконного перетину державного кордону, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, які наведені у клопотанні.
25.08.2022 року через канцелярію суду від захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення щодо обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою. Зазначає, що в обґрунтування клопотання слідчий формально зазначив про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зазначивши про можливість підозрюваного ОСОБА_4 уникнути кримінального переслідування шляхом втечі за кордон до однієї з суміжних країн, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 вважає, що посилання на такий ризик, як вплив на свідків, є надуманим, оскільки, склад злочину за ч.4 ст. 408 КК України є злочином з формальним складом, оскільки вважається закінченим з моменту самовільного полишення військової частини та місця служби.
У вчиненні іншого кримінального правопорушення, яке є взаємопов`язаним з ч.4 ст. 408 КК України, або іншого кримінального правопорушення, ОСОБА_4 не звинувачується.
Посилання органу досудового слідства на існування у ОСОБА_4 реальної можливості перетину кордону жодним доказом не доведено.
Крім того, ОСОБА_9 вважає себе винним у інкримінованому йому правопорушенні, щиро розкаюється в скоєному та бажає себе виправити.
Таким чином передбачені законом ризики не існують та є не доведеними. Тяжкість покарання не є підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу.
Навіть при доведеності обґрунтованої підозри на думку захисту, перед судом не доведено обставин, що зумовлюють застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 найжорсткішого запобіжного заходу, тому сторона захисту вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, а підозрюваному ОСОБА_4 можливо обрати інший, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього певних процесуальних обов`язків, що цілком забезпечать його належну процесуальну поведінку.
З урахуванням наведеного просить у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримала подані нею до суду письмові заперечення, просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого з підстав та мотивів наведених у запереченнях.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України викладені у пред`явленій йому підозрі. Пояснив, що дійсно, будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 , та був затриманий працівниками прикордонної служби за спробу незаконного перетину державного кордону.
Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та обшуку затриманої особи від 24 серпня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий працівниками Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР 24 серпня 2022 о 09 год. 20 хв. в порядку ст. 208 КПК України. Підставою затримання зазначено особу застали під час вчинення злочину; безпосередньо після вчинення злочину, сукупність очевидних ознак на місці події вказують на те, що ця особа щойно вчинила злочин.
24 серпня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, а саме у дезертирстві, самовільному залишенні військової частини, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вивчивши матеріали клопотання, зокрема дослідивши долучені: протокол затримання ОСОБА_4 від 24.08.2022 року; рапорт старшого оперуповноваженого з ОВС Четвертого оперативного відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 ; повідомлення заступника начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_2 прикордонного загону підполковника ОСОБА_11 від 23.08.2022 року № 5/2897-22 вих. про виявлення кримінального правопорушення; повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_12 №814/1/3025 від 23.08.2022 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України; протоколи допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 23.08.2022 року; акт приймання-передавання особи ОСОБА_4 від 23.08.2022 року, письмові пояснення ОСОБА_4 від 23.08.2022 року; інші матерали кримінального провадження, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.
Окрім цього, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Так, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрівається у вчиненні особливо тяжкого злочину, розуміючи невідворотність свого покарання може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. Поряд з цим, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Також слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів вигідних для нього.
Що стосується ризиків наведених у клопотанні слідчого щодо можливості ОСОБА_4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то ані прокурором у судовому засіданні, ні слідчим у клопотанні такий нічим необґрунтовали, не зазначено на підставі чого вони дійшли до таких висновків.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, що спростовує доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, злочин вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме, те, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання.
Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, вважаю, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення, а доводи сторони захисту, хоч і заслуговують на увагу, однак не доводять, що незастосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
У відповідності з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2022 року складає 2 481 гривень, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі 120 (ста двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 297720 (двісті дев`яносто сім тисяч сімсот двадцять) гривень (120х2481). Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька.
Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання з 09 год. 20 хв. 24 серпня 2022 року.
Встановити строк дії ухвали до 20 жовтня 2022 року включно.
На підставі ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 120 (ста двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 297720 (двісті дев`яносто сім тисяч сімсот двадцять) гривень (120х2481).
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 20 жовтня 2022 року включно.
У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 30.08.2022 року об 11 год. 45 хв..

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1