печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001103 від 01 вересня 2021 року ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
28.07.2022 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001103 від 01.09.2021, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001103 від 01.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених обставин та у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_8 , будучи колишнім співробітником правоохоронних органів, який окрім того має досвід оперативно-розшукової діяльності, з метою власного збагачення, вирішив займатись незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїн, в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_8 , усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, реальну можливість конспіративного здійснення незаконного обігу наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїн, в особливо великих розмірах на території м. Одеса та Одеської області, а також специфіку вчинення вказаних злочинів, з метою полегшення здійснення зазначеної протиправної діяльності, залучив до незаконної діяльності свого знайомого ОСОБА_3 колишнього співробітника правоохоронних органів (оперативного підрозділу), який достовірно знає ймовірні шляхи надходження та канали збуту наркотичних засобів, коло наркозалежних осіб, ймовірну суму незаконного прибутку, яку можливо отримати в результаті незаконного обігу наркотичних засобів, а також способи та методи, які застосовуються правоохоронними органами з метою викриття вказаної категорії кримінальних правопорушень, а також інших невстановлених під час досудового розслідування осіб, таким чином вступив з останнім та іншими невстановленими на цей час особами у злочинну змову для систематичного вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, визначивши спільний план вчинення злочинів.

Так, з метою реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_3 на початку липня 2020 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлені), за попередньою домовленістю зустрівся поряд із приміщенням ресторану «Гринвіч», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі своїм знайомим ОСОБА_9 , де запропонував останньому придбати наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, за ціною 95 доларів США за 1 г, загальною масою 1 кг.

Досягнувши домовленості щодо незаконного збуту вказаного наркотичного засобу, ОСОБА_3 домовився із ОСОБА_9 про збут останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїн, в особливо великих розмірах, у загальній масі 50 г, вартістю 3700 доларів США.

Відповідно до вказаних домовленостей, 01.08.2020 близько 11 год. 20 хв. ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_9 на літній терасі ресторану «Delano», що розташований за адресою: м. Одеса, вулиця Дерибасівська, 5, з метою доведення спільного злочинного умислу, направленого на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїн, в особливо великих розмірах до кінця, а саме обговорення обставин вчинення вказаного злочину.

Під час зазначеної розмови, ОСОБА_9 за допомогою мобільного терміналу, використовуючи інтернет зв`язок, у присутності ОСОБА_8 , зателефонував ОСОБА_3 та підтвердив йому наявність грошових коштів і намір придбання вказаного наркотичного засобу, після чого передав ОСОБА_8 раніше обумовлену із ОСОБА_3 суму грошових коштів у розмірі 3700 доларів США.

У свою чергу, ОСОБА_8 , отримавши вказані грошові кошти та перерахувавши їх, залишив приміщення ресторану, при цьому домовившись із ОСОБА_9 про наступну зустріч цього ж дня, для передачі йому наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїн.

Вийшовши з приміщення ресторану, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації спільного злочинного умислу, сів до автомобіля марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 та прибув за адресою: м. Одеса, вулиця Буніна, 11, на зустріч із ОСОБА_3 , після чого разом з останнім зайшов до приміщення кафе «Sherlock», яке розташоване за вказаною адресою, де передав ОСОБА_3 грошові кошти, які отримав від ОСОБА_9 в якості оплати за придбання наркотичного засобу обіг, якого обмежено кокаїн, в особливо великих розмірах.

Після спілкування із ОСОБА_3 та передачі йому грошових коштів за збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїну, ОСОБА_8 залишив приміщення вказаного ресторану та на автомобілі марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 приїхав на зустріч із ОСОБА_9 , який знаходився у приміщенні ресторану «Delano», за адресою: м. Одеса, вулиця Дерибасівська, 5.

Надалі ОСОБА_8 під час спілкування з ОСОБА_9 домовився з ним про наступну зустріч з метою передачі йому наркотичного засобу.

У цей час, ОСОБА_3 близько 14 год. 53 хв. на автомобілі марки «Lexus RX 350» д.н.з. НОМЕР_2 приїхав до провулку Курортний у м. Одеса, де на узбіччі вказаної вулиці, серед чагарників, підняв попередньо залишений одним з невстановлених учасників вказаної групи, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн в особливо великих розмірах, який знаходився у паперовій коробці з під лікарського засобу «НОКСПРЕЙ», поклав його в свою сумку та повернувся до вказаного автомобіля, тобто незаконно придбав та почав зберігати з метою збуту вищевказаний наркотичний засіб обіг якого обмежено кокаїн, в особливо великих розмірах.

Цього ж дня, близько 15 год. 10 хв., ОСОБА_8 , дотримуючись спільного плану вчинення вказаного кримінального правопорушення, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою доведення спільного злочинного умислу щодо незаконного збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено кокаїн, в особливо великих розмірах, до кінця, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_9 поряд із парком імені Тараса Шевченка, після чого сівши до автомобіля марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 разом з останнім приїхали за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1Г, та стали очікувати, не виходячи з автомобіля.

У свою чергу, ОСОБА_3 близько 15 год. 47 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою досягнення спільного злочинного умислу до кінця, зберігаючи при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн в особливо великих розмірах, який знаходився у паперовій коробці з під лікарського засобу «НОКСПРЕЙ», рухаючись на автомобілі марки «Lexus RX 350» д.н.з. НОМЕР_2 , приїхав на зустріч із ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , який чакев на нього разом із ОСОБА_8 , тобто незаконно зберігав та перевіз з метою збуту вищевказаний наркотичний засіб обіг якого обмежено кокаїн, в особливо великих розмірах.

Продовжуючи вчиняти дії направлені на реалізацію спільного злочинного умислу до кінця, ОСОБА_3 вийшов із зазанченого автомобіля та зустрівся з ОСОБА_9 поряд із входом до ресторану «Червоний Лобстер», за адресою: м. Одеса, вулиця Маразліївська, 1Г, де передав останньому паперову коробку з під лікарського засобу «НОКСПРЕЙ» у якій знаходився поліетиленовий пакет із смужкою для закривання, білого кольору, в якому знаходилася порошкоподібна речовина в закам`янілому стані з різким запахом, білого кольору, кристалічної будови, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, масою 36,9706 г, тобто в особливо великих розмірах.

Після цього, ОСОБА_9 повернувся до автомобіля марки «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 , у якому його очікував ОСОБА_8 , а ОСОБА_3 , здійснюючи заходи самоперевірки, вирушив на вищевказаному автомобілі за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 52, де в подальшому зустрівся з ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчинені злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме:

- ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за який передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.

Вказаний ризик підтверджує той факт, що останній переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим було оголошено розшук підозрюваного.

- ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі, може шляхом погроз, вмовлянь, як особисто, так і спільно з іншими невстановленими особами, незаконно вплинути на свідка ОСОБА_9 з метою зміни його показань.

- ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказаний ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, володіючи відомостями досудового розслідування, які стали йому відомі в результаті отримання копій документів кримінального провадження, може попередити невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які є співучасниками вказаного злочину, з метою уникнення ними кримінальної відповідальності.

- ризик вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Вказаний ризик підтверджується тим, що основною метою вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину, було отримання прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів, а тому з метою отримання незаконного прибутку останній може продовжити вчиняти аналогічні злочини. Окрім того, ОСОБА_3 не продовжив реалізацію свого злочинного умислу направленого на подальший незаконний збут наркотичного засобу лише через те, що був проінформований про діяльність правоохоронних органів, направлену на документування інкримінованого останньому злочину.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що ризики не доведені та підозра не обгрунтована. Також зауважив, що ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

22.06.2022 за результатами проведення обшуків за місцем проживання осіб, причетних до вчинення вказаного злочину, останніх (зокрема ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) виявлено не було та встановити їх місце перебування не надалось можливим.

22.06.2022 та 29.06.2022 на адресу реєстрації ОСОБА_3 відправлено три повістки про виклик до ГСУ НП України для отримання повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

23.06.2022 надано доручення оперативному підрозділу Національної поліції України в порядку ст. 40 КПК України на встановлення місця знаходження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді ДБН НП України встановити місце знаходження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не надалось можливим.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 на неодноразові виклики слідчого не з`явився та про причину неможливості прибуття у визначений час не повідомив, а місце його знаходження невідоме, 05.07.2022 о 14 годині 49 хвилин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено поштою на адресу реєстрації останнього.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- результатами проведеної НСРД, передбаченої ст. 271 КПК України;

- результатами проведеної судової експертизи №19/11/2-218-СЕ/20 від 05.08.2020 відповідно до якої встановлено, що придбана під час НСРД, передбаченої ст. 271 КПК України, речовина містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн масою 36,9706 г, тобто в особливо великих розмірах;

- результатами проведених НСРД, передбачених ст.ст. 260, 269 КПК України у своїй сукупності.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001103.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати адресу місця проживання цілодобово: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001103, а саме до 22 серпня 2022 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні, та суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні;

- здати слідчому або прокурору у кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1