233 № 233/106/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Костянтинівский міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 31 липня 2021 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лукашівка Красноградського району Харківської області, громадянина України у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України, -
в с т а н о в и в :
У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст.309 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, які існували на момент обрання та продовження даного запобіжного заходу на теперішній час не актуальні, оскільки сплинуло вже більше десяти місяців з моменту взяття його під варту, переховуватися від суду наміру не має, навпаки перебуваючи на волі бажає перейти до активного захисту від обвинувачення. Вважає, що всі речі і документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин за ч.3 ст. 307 КК України перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення. Зазначив, що проведення під час досудового розслідування зі свідком ОСОБА_6 слідчого експерименту та відсутності від останнього заяв щодо спроби з його боку будь-якого впливу на свідка з метою зміни ним показів,унеможливлює будь-яку спробу впливу на останнього. Також вважає, доказів ризику вчинення інших правопорушень на теперішній час взагалі немає. Крім того, зазначив, що має постійне місце проживання, позитивно характеризується зі боку сусідів, має намір проживати разом з матір`ю, яка спроможна забезпечити його всім необхідним, що усуне потреби шукати спосіб забезпечення його злочинними шляхами та має допомогти з пошуком роботи. Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку. Водночас у разі неможливості зміни запобіжного заходу, просив зменшити розмір застави оскільки майнової шкоди даними кримінальними правопорушеннями не завдано, доходи у нього відсутні, а єдиним заставодавцем може бути його матір. Проте, сума застави значно перевищує її річний сукупний дохід, що не дає останній змогу внести необхідну суми застави.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 вересня 2022 року обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений по 30 жовтня 2022 року включно.
Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Доводи та обґрунтування обвинуваченого ОСОБА_5 , як в контексті пред`явленого обсягу обвинувачення, а також характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, так і наявності суспільного інтересу у даному кримінальному провадженні - не перевищують загально суспільного інтересу у даній кримінальній справі, який по - перше з урахуванням обставин злочинів, їх тривалості та тяжкості є наявним в даній справі та виправдовує, як виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями, а по друге полягає у повному, всебічному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на теперішній час не відпали та продовжують існувати. При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на теперішній час є неактуальними, суд вважає такими, що не ґрунтуються на об`єктивних обставинах у справі.
Водночас, особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного чи обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Суд погоджується з доводами обвинуваченого в тій частині, що ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого з часом зменшуються, однак зазначає, що встановлені судом ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого та підстави їх наявності станом на момент розгляду клопотання не стали настільки меншими, щоб суд міг встановити достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання завдань кримінального провадження.
Так, суд вважає, що на теперішній час продовжує існувати ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні у тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим суворість покарання може бути визнана останнім більш небезпечною ніж втеча; знищення, переховування речей та документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки до теперішнього часу проведеними заходами не встановлено особу, яка залишила ОСОБА_5 особливо небезпечні психотропні речовини, а також осіб, які здійснювали переписку з останнім через телеграм боти; незаконного впливу на свідка ОСОБА_7 , з яким він перебуває у дружніх відносинах, скільки він ще не допитаний у судовому засіданні по даному кримінальному провадженню; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він ніде офіційно не працевлаштований, на життя заробляє тимчасовими заробітками та згідно отриманих відомостей під час проведення слідчих (розшукових) дій, вже тривалий час займається незаконною діяльністю пов`язаною з розповсюдженням наркотичних засобів, у вигляді виконання так званих «закладок».

Відповідно до ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
З огляду на вищевказане суд зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи.
Приймаючи до уваги сукупність вищевказаних обставин, суд не ігнорує та приймає до уваги та відома позиції, думки та доводи, як самого обвинуваченого так і його захисника, як сторони захисту на користь обвинуваченого, крім того аналізує та надає оцінку доводам та обґрунтуванням сторони захисту загалом та зазначає, що у даному кримінальному провадженні, як в контексті пред`явленого обсягу обвинувачення, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, так і наявності суспільного інтересу у даному кримінальному провадженні не перевищують інтересу у даній кримінальній справі, який по - перше з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, їх тривалості та тяжкості є наявними в даній справі та виправдовує, як виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями, а по друге полягає у повному, всебічному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченому ОСОБА_5 процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на теперішній час не відпали та продовжують існувати, тому у задоволенні клопотанні обвинуваченого слід відмовити.
Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Зважаючи на вищевикладені обставини, ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому, наявність публічного інтересу в даному кримінальному провадженні, враховуючи особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що встановлений розмір застави не є завідомо непомірним для нього та буде достатній для забезпечення виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. 201 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя