Номер провадження: 11-кп/813/376/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2021 року, у кримінальному провадженні № 0002225, внесеному до ЄРДР 16.06.2020 року, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз:

- комп`ютерно-технічної та автотехнічної № 20-4434/4447 від 05.08.2020 року 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 56 копійок;

- транспортно-трасологічної № 20-4194 від 03.08.2020 року 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 52 копійки;

- автотехнічної № 20-4196 від 03.08.2020 року 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок;

- автотехнічної № 20-4195 від 03.08.2020 року 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок.

З набранням вироком законної сили вирішено скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2020 р. арешт на автомобілі:

- «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_1 , та вважати його повернутим власнику ОСОБА_12 ;

- «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_2 , та вважати його повернутим власнику ОСОБА_13 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_9 та приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь потерпілої ОСОБА_8 витрати на лікування у розмірі 26558 (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім ) гривень 65 копійок.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_8 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позову ОСОБА_8 відмовлено.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 15.06.2020 року, приблизно о 09 год. 17 хв., ОСОБА_9 у денний час доби, в умовах необмеженої видимості і сухого дорожнього покриття, керуючи технічно справним автомобілем «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по правій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Єврейська у Приморському районі м. Одеси з боку вул. Рішельєвської в напрямку вул. Пушкінської, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху у кожному напрямку руху.

При під`їзді до буд. № 19 по вул. Єврейська водій ОСОБА_9 зупинилася у свої правій смузі руху проїзної частини вул. Єврейська, оскільки мала намір в наступному здійснити рух заднім ходом у зворотному напрямку руху.

Будучи у вказаному статичному положенні у своїй правій смузі руху проїзної частини вул. Єврейська, водій ОСОБА_9 відновила рух та почала рух заднім ходом по вказаній своїй правій полосі руху проїзної частини вул. Єврейська, рухаючись з боку вул. Пушкінської в напрямку вул. Рішельєвська, прямолінійно, без відвороту руля.

Під час руху заднім ходом водій ОСОБА_9 була не уважною, за дорожньою обстановкою не слідкувала, що позбавило її можливості безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну дорожньої обстановки для неї, не в повному обсязі переконалася в безпеці маневру: у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, не впевнилася у відсутності перешкод чи небезпеки для руху позаду керованого нею автомобіля, для забезпечення безпеки руху за допомогою до інших осіб не звернулася та при виникненні небезпеки та перешкоди для її подальшого руху, яку вона об`єктивно могла та повинна була виявити у вигляді автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , яка здійснюючи рух по правій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Єврейська з боку вул. Пушкінської в напрямку вул. Рішельєвська, в наступному прийняла відворот руля вліво та частково передньою частиною кузову автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 виїхала у зустрічну для себе смугу руху проїзної частини вул. Єврейська, тобто у смугу руху автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і зупинилася для наступного руху заднім ходом в автомобільне парковочне місце, водій ОСОБА_9 своєчасно не вжила заходів для зменшення своєї швидкості руху до зупинки транспортного засобу, в результаті чого задньою лівою кутовою частиною керованого нею автомобіля допустила зіткнення з лівою боковою частиною кузову автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Як дії водія автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які не відповідали вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, так і дії водія автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідні до вимог пункту 12.3 правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Водій ОСОБА_9 своїми необережними діями допустила порушення вимог п.п. 2.3.(б), 10.1, 10.9, 12.3 Правил дорожнього руху України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням, з якими була доставлена та госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня № 11» ОМР.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із оскаржуваним вироком у частині призначеного додаткового покарання захисник, подав апеляційну скаргу, у якій зазначив, наступне:

- ОСОБА_14 повністю визнала свою вину, а потепліла ОСОБА_8 не просила суд при прийнятті остаточного рішення застосувати до ОСОБА_9 додаткове покарання;

- завдана матеріальна шкода повністю повинна бути покрита страховою компанією; завдану моральну шкоду обвинувачена зобов`язалась відшкодувати, відповідно до вироку суду, адже домовленості щодо її розміру до ухвалення вироку сторонам дійти не вдалось;

- інкримінований ОСОБА_9 злочин є нетяжким та необережним;

- обвинувачена працевлаштована на посаді водія в ТОВ «ТОПАДМІН», проживає у сільській місцевості, де відсутнє сполучення громадським транспортом з м. Одеса, що робить призначене їй покарання надмірно тяжким.

На підставі вищевикладеного, захисник просить змінити оскаржуваний вирок та призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
До початку апеляційного розгляду від обвинуваченої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 надійшли клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілим, відповідно до ст. 46 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисник підтримали клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Крім того, зазначили, що протерпіла претензій матеріального та морального характеру до неї не має, а тому просять відповідно до ст. 46КК України звільнити її від кримінальної відповідальності.

Прокурор, потерпіла та представник потерпілої в судовому засіданні апеляційного суду не заперечували проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою, відповідно до ст. 46 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи, що до початку апеляційного розгляду сторона захисту звернулась до апеляційного суду з клопотанням про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілим, відповідно до ст. 46 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, невідкладно розглянути таке клопотання. У зв`язку з цим, колегія суддів не переходить до розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 .

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено 15.06.2020 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України.

Порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, 49, ч. 1 ст. 286 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, яке інкримінується ОСОБА_9 , та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону не поліпшує становище обвинуваченої, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, яке інкримінується обвинуваченій.

Статтею ст. 46 КК України (у редакції, яка діяла на час вчинення злочину), особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування йому завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

При цьому закон не визначає умовою застосування ст. 46 КК України відшкодування шкоди, про яку не вказано у пред`явленому особі обвинуваченні, а також наявність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, закон не пов`язує можливість застосування правил ст. 46 КК України із визнанням особою вини. Обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії.

З огляду на ці принципи, саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

А тому саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Вказані обставини наведені у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №439/397/17.

Потерпілою у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , якій обвинуваченою було заподіяно тілесні ушкодження, натомість на теперішній час сторони кримінального провадження примирилися та потерпіла немає жодних претензій то обвинуваченій, також надала відповідну заяву під час апеляційного розгляду.

Апеляційним судом встановлено, обвинувачена ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, вперше з необережності вчинила інкримінований їй нетяжкий злочин, звернулась до суду із даним клопотанням та надала згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, підтвердивши розуміння наслідків цього закриття. Також, обвинувачена і потерпіла однозначно заявили та підтвердили, що вони примирилися і просять закрити кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_9 та приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» необхідно залишити без розгляду, оскільки рішення про задоволення (відмову) цивільного позову згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України може бути прийняте лише при ухваленні обвинувального вироку.

З огляду на наведене, у випадках закриття кримінального провадження цивільний позов розгляду не підлягає, що не перешкоджає пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Дана обставина знайшла своє підтвердження і в постанову Верховного Суду від 24.05.2018 (справа №531/2332/14-к), в якій зазначено, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Разом з тим, закриття провадження не реабілітує ОСОБА_9 та не звільняє її від відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз в рамках вказаного кримінального провадження.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20; провадження № 51-2331км21).

Так, згідно з матеріалами кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено ряд експертиз, а саме: транспортно-трасологічна № 20-4194 від 03.08.2020 року 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 52 копійки (а.с. 67 т. 2); автотехнічна № 20-4196 від 03.08.2020 року 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок (а.с. 75 т. 2); автотехнічна № 20-4195 від 03.08.2020 року 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок (а.с. 81 т. 2); комп`ютерно-технічна та автотехнічна № 20-4434/4447 від 05.08.2020 року 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 56 копійок (а.с. 89 т. 2);

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2020 року накладено арешт на автомобілі: «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_1 , та вважати його повернутим власнику ОСОБА_12 ; «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_2 .

Враховуючи, що провадження по справі закривається арешт підлягає скасуванню.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 417, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню, обвинувачена - звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою, а дане кримінальне провадження - закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілим, відповідно до ст. 46 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, - задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 0002225, внесеному до ЄРДР 16.06.2020 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження № 0002225, внесене до ЄРДР 16.06.2020 року, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз:

- комп`ютерно-технічної та автотехнічної № 20-4434/4447 від 05.08.2020 року 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 56 копійок;

- транспортно-трасологічної № 20-4194 від 03.08.2020 року 1307 (одна тисяча триста сім) гривень 52 копійки;

- автотехнічної № 20-4196 від 03.08.2020 року 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок;

- автотехнічної № 20-4195 від 03.08.2020 року 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 76 копійок.

Скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2020 р. арешт на автомобілі:

- «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_1 , та вважати його повернутим власнику ОСОБА_12 ;

- «Тойота», державні номерні знаки НОМЕР_2 , та вважати його повернутим власнику ОСОБА_13 .

Речовий доказ CD-R диск, серійний № USA16, з відеозаписом ДТП зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченої ОСОБА_9 та приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3