ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/327/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік.

Згідно п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 процесуальні обов`язки.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення із ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 1605 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 1605 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку, 26 грудня 2017 року близько 01 год. 20 хв. ОСОБА_7 спільно із п`ятьма іншими невстановленими слідством особами, перебували в кабінці №1 приміщення бару ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою с.Шляхтинці Тернопільського району Тернопільської області, біля автодороги Брест-Кишинів-Одеса 317 км., де відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізично особи - підприємця серії В02 №616527 здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_2 . В цей час, в кабінці №2, що приміщення бару ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Шляхтинці Тернопільського району відпочивали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В подальшому, 26 грудня 2017 року близько 01 год. 20 хв. ОСОБА_7 з іншою невстановленою слідством особою підійшов до барної стійки, де в цей момент знаходився ОСОБА_10 та замовляв каву. Після цього, ОСОБА_10 з кавою в руках, не звертаючи уваги на присутніх, розвернувся та попрямував в кабінку №2. В цей час ОСОБА_7 з іншою, невстановленою особою, ігноруючи зауваження працівниці кафе ОСОБА_14 грубо порушуючи громадський порядок, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, безпричинно, почав провокувати ОСОБА_10 на конфлікт, а саме голосно, з особливою зухвалістю, виражаючись в його сторону нецензурними словами. Після цього, із вулиці в приміщення кафе зайшли інші чотири невстановлені слідством особи, які обступили ОСОБА_10 та показуючи свою зневагу до нього, продовжили нецензурно виражатися в його адрес, ігноруючи зауваження працівниці кафе ОСОБА_14 . Після чого, невстановлена слідством особа, з хуліганських спонукань, безпричинно, нанесла один удар правою ногою в живіт ОСОБА_10 та ще один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого останній присів. Надалі ОСОБА_7 спільно з двома іншими невстановленими слідством особами, продовжуючи порушувати громадський спокій, безпричинно, з хуліганських мотивів почали наносити удари ногами по тілу ОСОБА_10 . Після цього, продовжуючи свої хуліганські дії, не реагуючи на зауваження працівниці кафе ОСОБА_14 , переслідуючи мету самоствердження за рахунок приниження інших осіб, ОСОБА_7 спільно з іншими п`ятьма невстановленими слідством особами, відштовхнули в середину кабінки №2 ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які почувши вищевказаний конфлікт, вийшли з кабінки та з хуліганських спонукань, безпричинно почали наносити їм удари по тілу. Після цього, продовжуючи свої протиправні хуліганський дії, три невстановлені слідством особи вийшли з приміщення кабінки №2 та підійшовши до ОСОБА_10 , який лежав на підлозі біля барної стійки, з метою власного самоствердження, нанесли кожен по чотири удари ногами по голові останнього. Крім цього, під час вчинення своїх хуліганських дій, ОСОБА_7 спільно з п`ятьма іншими невстановленими слідством особами, пошкодили майно кафе-бару За містом, а саме зламали стіл біля барної стійки, лавку в кабінці №2, розбили чотири стакани ємкістю по 200 грам, чотири малі стакани, один графін, дві кавові кружки, одне кавове блюдце, чотири сервіровочні тарілки, дві великі тарілки, одну сільничку та одну вазу, чим спричинили матеріальну шкоду власнику кафе За містом ОСОБА_8 на загальну суму 1605 грн.

Також, хуліганські дії ОСОБА_7 та інших п`ятьох невстановлених слідством осіб, постійно супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилася в ігноруванні неодноразових правомірних вимог припинити такі дії зі сторони працівниці кафе За містом - ОСОБА_14 . Зокрема, ОСОБА_14 в період часу із 01 год. 20 хв. по 01 год. 40 хв. неодноразово просила у ОСОБА_7 та інших п`ятьох невстановлених слідством осіб припинити свої хуліганські дії. Однак, вказані особи такі законні вимоги ігнорували і вперто не припиняли вчиняти хуліганських дій, грубо виражалися в адрес ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , наносили їм удари по різних частинах тіла, пошкодили майно кафе За містом та зірвали роботу вказаного закладу. Такі хуліганські дії ОСОБА_7 та інших п`яти невстановлених слідством осіб продовжувалися до моменту, поки ОСОБА_14 не повідомила про дану подію в поліцію. Після чого вказані особи вийшли з приміщення кафе-бару ІНФОРМАЦІЯ_2 та направилися в невідомому напрямку.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову та процесуальних витрат, задоволивши заявлений цивільний позов в повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 5000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000грн. Свої вимоги мотивує тим, що процесуальні витрати понесені потерпілим, повинні відшкодовуватись відповідно до глави 8 розділу І КПК України в повному розмірі і процесуальний закон не передбачає зменшення судом процесуальних витрати на правову допомогу. Понесені витрати підтверджуються договором про надання правової допомоги та квитанцією, сплаченою потерпілим в період розгляду кримінального правопорушення в суді. Вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у позові про стягнення моральної шкоди не застосував дії презумпції моральної шкоди, яка згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №761/24143/19 вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутності його вини у завданні такої шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду про зміст оскарженого вироку і викладені в апеляційній скарзі доводи,

пояснення потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити,

думку обвинуваченого, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

міркування прокурора, який вважає оскаржений вирок по суті обвинувачення законним і обґрунтованим, а щодо вирішення цивільного позову покладався на думку суду,

перевіривши матеріали провадження і наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено та кваліфікація його дій за ч.2 ст.296 КК України і призначене йому покарання в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому вирок в цій частині перевірці апеляційним судом не підлягає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо неправильного вирішення заявленого у даному провадженні цивільного позову в частині стягнення відшкодування моральної шкоди і вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу колегія суддів приходить до переконання, що вони є обґрунтованими з огляду на наступне.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вироку суд першої інстанції визнав доведеним, що внаслідок вчиненого ОСОБА_7 злочину потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на суму 1605 гривень.

Положеннями ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачено, зокрема, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

З наведених підстав потерпілий ОСОБА_8 подав цивільний позов про відшкодування йому моральної шкоди, наявність якої обґрунтовував тим, що обвинуваченим хуліганство вчинено в належному йому закладі і в результаті вчинення цього злочину було знищено його майно, порушено роботу цього закладу і принижено його ділову репутацію, що вимагало додаткових зусиль для їх відновлення, а також порушено звичний ритм його особистого життя, оскільки він для реалізації своїх процесуальних прав як потерпілого був змушений неодноразово з`являтися до слідчого і суду.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам потерпілого ОСОБА_8 і лише узагальнено вказав, що ним не доведено і не підтверджено наявність душевних страждань і змін у звичному способі життя, а також їх значну тривалість, врахувавши при цьому давність вчиненого обвинуваченим злочину, а саме грудень 2017 року.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки в цьому провадженні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин і ОСОБА_8 є потерпілим від цього злочину, а тому очевидно, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілий зазнавав душевних страждань і змін у звичному способі життя, а врахування судом першої інстанції давності події злочину жодним чином не спростовують вказаного факту. Не спростовує його і врахування судом першої інстанції тривалості і ступеня таких змін, оскільки вони можуть стосуватися лише розміру відшкодування.

З матеріалів провадження видно, що з висновків судово-медичних експертиз слідує, що під час вчинення своїх хуліганських дій, ОСОБА_7 спільно з п`ятьма іншими невстановленими слідством особами, пошкодили майно кафе-бару За містом і спричинили матеріальну шкоду власнику цього кафе ОСОБА_8 на загальну суму 1605 грн. Також, хуліганські дії ОСОБА_7 та інших п`ятьох невстановлених слідством осіб призвели до зриву роботи вказаного закладу.

Враховуючи наведені обставини щодо розміру завданої шкоди і конкретних обставин її заподіяння, а також наведені в цивільному позові та підтримані в ході судового розгляду доводи щодо характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_8 , тривалість його немайнових втрат, ступінь впливу злочину на зміни у життєвих стосунках та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів приходить до переконання, що відшкодування моральної шкоди слід визначити в розмірі 500 гривень.

Перевіряючи доводи потерпілої та її представника про необхідність стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу колегія суддів доходить до таких висновків.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат, відповідно до п.1 ч.1 ст.118 цього Кодексу, належать і витрати на правову допомогу. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом - представником, а також документи, що з одного боку підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_8 та адвокатом ОСОБА_9 02 лютого 2021 року укладено договір про надання останньою правової допомоги потерпілому.

Понесення потерпілим витрат на правову допомогу в сумі 10 тисяч гривень, наданою адвокатом ОСОБА_9 під час розгляду цього кримінального провадженні в судах першої та апеляційної інстанції, підтверджені документально (квитанція до прибуткового касового ордера до договору від 02 лютого 2021 року на суму 5 тисяч гривень, акт виконаних робіт від 29 грудня 2021 року, розписка про отримання гонорару в сумі 5 тисяч гривень під подання апеляційної скарги і розгляду апеляційним судом справи відносно ОСОБА_7 ).

Перевіривши докази, якими доводяться витрати потерпілого на правову допомогу, колегія суддів апеляційного суду установила, що вони не перевищують граничного розміру винагороди адвокатів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 465 від 17 вересня 2014 року.

Таким чином, в частині вирішення цивільного позову та стягнення процесуальних витрат вирок підлягає зміні на підставі ст.ст.408,411 КПК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу представника потерпілого слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 118, 124, 404, 405, 407, 408, 411, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 серпня 2021 року змінити в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди і витрат на правову допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди в сумі 500 (п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 10000 (десять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді