Провадження № 1-кп/522/2557/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000665 від 14.09.2021 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
21 червня 2018 року ОСОБА_3 , перебуваючи поруч з територією 169 Навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України в с. Десна, Чернігівської області, знайшов п`ять бойових ручних гранат РГД-5 з маркуваннями: на першому корпусі гранати «Л-139-74Т», таврування на першому важелі запалу « НОМЕР_1 », на другому корпусі гранати «Л-9-74Т», таврування на другому важелі запалу « НОМЕР_1 », на третьому корпусі гранати «Л-104-87Т», таврування на третьому важелі запалу «82-70 УЗРГМ ППМ», «Л-19-71», на корпусі четвертої гранати «93-87Т», таврування на четвертому запалі « НОМЕР_2 », на корпусі п`ятої гранати «139-74Т», таврування на п`ятому запалі « НОМЕР_3 » та достовірно знаючи, що дані гранати з запалами є бойовими припасами і виключені із вільного обігу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, забрав їх собі, обернувши їх у своє володіння, тим самим незаконно придбав.
Маючи прямий умисел, направлений на зберігання та носіння бойових припасів, ОСОБА_3 взяв вищевказані гранати РГД-5 з запалом типу УЗРГМ та відвіз їх до гаражу за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де без передбаченого на те законом дозволу розпочав незаконно їх зберігати, при цьому, маючи достатньо часу для добровільної здачі органам влади у встановленому законом порядку.
12 вересня 2021 року ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне носіння бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, взяв з гаражу дві бойові ручні гранати РГД-5 з маркуваннями: на корпусі першої гранати «93-87Т», на першому запалі « НОМЕР_2 », на корпусі другої гранати «139-74Т», на другому запалі « НОМЕР_3 » та помістив їх до рюкзаку чорного кольору, який був при ньому, після чого залишив територію домоволодіння.
В подальшому, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, носив при собі дві бойові ручні гранати РГД-5 з запалами типу УЗРГМ, які залишив у камері схову №41 магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19А, де вони були виявлені працівниками магазину.
Вказані гранати є п`ятьма корпусами ручних осколкових гранат РГД-5, чотирма уніфікованими запалами ручних гранат модернізованими УЗРГМ, одним уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2, які при конструктивному поєднанні будуть являтися бойовими припасами - п`ятьма ручними осколковими гранатами РГД-5, які придатні до вибуху.
Таким чином внаслідок умисних протиправних дій, що виразились у незаконному носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. Обвинувачений щиро розкаявся, запевнив суд, що більше не вчинятиме злочинів та просив призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі,в порядку ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання у вигляді позбавлення полі з випробуванням строком 3 роки
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, а саме: офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке вчинив ОСОБА_3 , є тяжким злочином.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує: щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що виправлення та попередження вчинення ним нового злочину можливо без його ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні: на проведення судової експертизи від 15.09.2021 року №СЕ-19/116-21/15514-ВТХ в сумі 1372,96 грн, на проведення судової експертизи від 15.09.2021 року №СЕ-19/116-21/15513-ВТХ в сумі 1372,96 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 50, 61, 65, 263 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на 3 (три) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 08.12.2021 року.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши обвинуваченого в залі суду.
Речові докази: спец пакет №5287952, у якому знаходиться запобіжна чека з кільцем, спускові важелі трьох запалів УЗРГМ, осколки трьох корпусів гранат РГД-5, спец пакет №3993316, в якому знаходяться залишки двох гранат РГД-5, разом із вмістом пакетів, - після набрання вироком законної сили - знищити.
Речові докази: диск «TECH-LV DVD-R 4.7GB DR5FA1-00633», диск «TECH-LV DVD-R 4.7GB DR5FA1-00636» - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 року по справі №522/17825/21, провадження №1-кс/522/9535/21, а саме: сумку чорно-синього кольору з написом «Reebok», посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 на ім`я « ОСОБА_6 », мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі сірого кольору, модель: GT-S6312 (SEK), SN: RF1D37P4QNV, IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 , сумка чорного кольору з двома застібками та після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 2745,92 грн. (дві тисячі сімсот сорок п`ять гривень дев`яносто дві копійки).
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.
Повний текст вироку складено 08.12.2021 року.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1