Справа № 159/3261/20
Провадження № 1-кп/159/316/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001054 від 22.06.2020 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме:
- вироком Ковельського районного суду Волинської області від 08.12.2000 р. за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 р.;
- вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2002 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 р.;

- вироком Ковельського міськсуду Волинської області від 28.01.2009 р. за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 р., з конфіскацією майна;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_6 20 червня 2020 року, приблизно о 02 год 40 хв, перебуваючи в квартирі за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, відкрито викрав з кишені одягу потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Vivo Y19» вартістю 5555,00 грн та грошові кошти в сумі 200 грн, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на загальну суму 5755,00 грн.

Зазначеними умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_6 фактичні обставини визнав, проте надав їм суб`єктивно невірну кримінально-правову кваліфікацію. Так, обвинувачений показав, що того вечора до нього в гості зайшли потерпілий ОСОБА_8 , якого він бачив вперше, та раніше знайомий ОСОБА_9 . Обидва були в стані сп`яніння, принесли із собою алкогольні напої і запропонували випити. Розпиваючи спиртні напої в кімнаті у обвинуваченого виникли підозри щодо потерпілого з приводу його причетності до правоохоронних органів, оскільки у останнього у вухові був апарат. Тоді під дією алкогольного сп`яніння він дійсно в грубій формі наказав потерпілому показати свої документи, та сам перевірив кишені штанів, з яких витягнув 200 гривень та телефон. Переконавшись, що потерпілий користується не прослуховуючим пристроєм, а слуховим апаратом, він повідомив потерпілому, що поверне телефон, після того як той придбає їм цигарки. Разом із потерпілим вийшли на вулицю і попрямували в магазин. По дорозі потерпілий постійно повторював прохання повернути телефон, тоді він вирішив повернутись додому і віддати телефон. Разом із потерпілим підійшли до під`їзду, потерпілий залишився чекати на вулиці, бо був в сильному стані сп`яніння, а він піднявся в квартиру, взяв сумку потерпілого з телефоном, проте коли вийшов на вулицю потерпілого вже небуло. Тоді він викинув сумку з телефоном між гаражами, а кошти витратив на цигарки і продукти харчування. Наступного дня показав працвникам поліції де залишив сумку з речами, телефона в сумці вже не було.

Показання обвинуваченого, надані в судовому засіданні, узгоджуються з даними, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту з участю обвинуваченого, який проведено через незначний проміжок часу після події - 25.06.2020, а також у протоколі добровільної видачі речей від 22.06.2020 в ході якого обвинувачений видав посвідчення потерпілого і сумку.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив фактичні обставини справи і пояснив, що дійсно того дня розпивав спиртні напої з різними особами, зустрів вперше хлопця на ім`я ОСОБА_10 , який запропонував провести час у свого знайомого. Тоді потерпілий придбав алкоголь і вони зі свідком прийшли в квартиру до обвинуваченого. Несподівано обвинувачений розсердився і наказав показати посвідчення, бейжик з роботи, слуховий апарат, а потім сам дістав з кишень його штанів 200 грн і мобільний телефон. На неодноразові прохання повернути речі не реагував, сказав, що поверне лише після того, як потерпілий купить цигарки. Погодившись придбати для обвинуваченого цигарки він разом із ОСОБА_6 вийшли з квартири, потім ОСОБА_6 знову повернувся в квартиру ніби-то за телефоном, однак до потерпілого так і не вийшов. Потерпілий не пам`ятав в якій саме квартирі проживав обвинувачений, тому пішов у відділок поліції і повідомив про викрадення телефону.

Показання потерпілого ОСОБА_5 об`єктивно узгоджуються з письмовими доказами у справі.

Так, у заяві про злочин від 21.06.2020 потерпілий вказав час та дату події, вартість телефону, а також повідомив, що при події були очевидці.

Очевидцем події був свідок ОСОБА_11 , який в суді показав, що привів потерпілого ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_13 з метою розпити спиртні напої. Через 30-40 хвилин, коли усі троє вже перебували в стані сп`яніння, обвинувачений почав поводити себе агресивно і перевіряти кишені потерпілого. Що саме він витягнув і куди поклав він не бачив, але просив обвинуваченого не поступати так з потерпілим. Через такі зауваження обвинувачений вигнав свідка з квартири.

Оцінюючи перелічені докази у сукупності, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у відкритому викраденні чужого майна. Примусовий характер вилучення майна потерпілого та його подальше утримання під приводом майнової вигоди свідчать про протиправне відкрите заволодіння майном потерпілого з корисливих мотивів.

Дії обвинуваченого вірно кваліфікуються за ознакою повторності, оскільки він є особою судимою за злочини проти власності, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена.

Таким чином винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України є доведеною.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.50, ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, з тим щоб особі, яка вчинила кримінальне правопорушення було призначено справедливе покарання, яке буде співмірним вчиненому та необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості згідно ст.12 КК України належить до тяжких злочинів.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи вік обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, позицію потерпілого, який просить про найбільш м`яке покарання, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування і судового розгляду, яка засвідчує критичне ставлення до вчиненого, відсутність у обвинуваченого близьких осіб, одиноке проживання, намагання адаптуватись у суспільстві після відбування покарання, враховуючи те, що обвинувачений на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, дані про його негативну характеристику відсутні, суд вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання у виді позбавлення волі та звільняє від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк та поклавши передбачені ст.76 КК України обов`язки, які будуть слугувати дієвим заходом контролю за його поведінкою та достатнім стримуючим фактором від вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився. Про обрання запобіжного заходу сторона обвинувачення не клопотала. Суд також не знаходить підстав для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження на час набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК.

Керуючись ст.ст. 374,375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

Речові докази: пенсійне посвідчення, сумку і лотки, які знаходяться в камері схову речових доказів Ковельського РУП ГУНП у Волинській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1