Справа № 201/1018/2022
Провадження № 1кп/201/530/2022
УХВАЛА

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000735 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000735 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого в якому прокурор посилається на те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду тяжких корисливих злочинів, будучи раніше судимим, в тому числі за втечу з місць позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків, що саме по-собі свідчить про наявність ризиків уникнення суду з метою уникнення покарання, а також вчинення нових злочинів і менш суворі запобіжні заходи не здатні забезпечити ці ризики.

Обвинувачений в судовому засіданні проти клопотання заперечував посилаючись на те, що він не має наміру ухилятись від суду, має постійне місце проживання, де живе з батьками та дружиною, неофіційно працював і просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник в судовому засіданні підтримав обвинуваченого і звернув увагу, що вину не доведено, а тому тримати під вартою обвинуваченого недоцільно.

Заслухавши учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Надаючи оцінку доводам прокурора щодо наявності ризику уникнення суду обвинуваченим, суд вважає їх слушними, так як обвинувачений судимий за вчинення умисного корисливого злочину та за втечу з місць позбавлення волі, в даний час обвинувачується у вчиненні ряду нових умисних корисливих злочинів, скоєних незадовго після звільнення, обвинувачений передбачає наслідки завершення кримінального провадження щодо нього, а тому існує суттєвий ризик того, що він може намагатись уникнути суду.

Не менш вагомим є ризик продовження злочинної діяльності, так як обвинувачений раніше судимий, що свідчить про кримінальну направленість його поведінки.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день не зменшились, а тому відносно обвинуваченого може бути обрано запобіжний захід.

Вирішуючи питання доцільності продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, негативних даних про який не має, наявність у нього соціальних зв`язків та постійного місця проживання, відсутність офіційного працевлаштування, судимості. Також суд враховує обставини злочинів, описані в обвинувальному акті, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, яке являється тяжким, що в своїй сукупності з ризиками свідчить, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатний забезпечити встановлені ризики, а тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк його тримання під вартою на термін в межах визначених КПК України.

В той же час суд вважає за необхідне на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України визначити розмір застави за умови внесення якого обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.
Визначаючи розмір застави суд враховує обставини злочинів, майновий стан обвинуваченого, його соціальні зв`язки, які не є міцними, види та ступінь ризиків, розмір шкоди, завданої злочинами і вважає, що застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити нівелювання ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 08 квітня 2022 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 148 860 гривень, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня оголошення ухвали, а обвинуваченими, які тримаються під вартою протягом п`яти діб з дня отримання копії ухвали, шляхом подання скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1