ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/453/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 .
Справа суду 1-ї інстанції №639/3784/21
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в режимі відеконференції, провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено подання державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 22.11.2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.187 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69-1 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.04.2019 року вирок змінено, та призначено ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- початок строку: 12.08.2017 року, кінець строку: 12.08.2022 року,-

та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 25.04.2019 року, на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 25 днів.

Суд мотивував своє рішення тим, що вивчивши дані про особу засудженого ОСОБА_7 , його ставлення до скоєного злочину та повне визнання вини, а також те, що засуджений був працевлаштований в установі, до праці ставиться сумлінно, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки 5 (п`ять) разів заохочувався, непогашених стягнень не має, в установі характеризується виключно позитивно, висновок психологічної характеристики від 14.06.2021 року, засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Також суд зазначив, що після звільнення з місць позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 буде проживати за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають його бабуся та сестра, що підтверджується листом Виконавчого комітету Лозівської міської ради від 26.11.2020 року №6367/02-13-ц та довідкою від 03.12.2020 року та буде працевлаштований на посаді оператора фасувальної машини у СПД-ФО ОСОБА_9 , що підтверджується довідкою від 23.02.2021 року.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що суд не прийняв до уваги поведінку засудженого за весь період відбування покарання. Наголосив, що за весь час період відбування покарання засуджений мав три стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, а також 18.09.2020 року допускав порушення вимог тримання та за результатами розгляду адміністрація установи вирішила обмежитись проведення бесіди виховного характеру, а у грудні 2020 року засудженому було відмовлено у звернення до суду з поданням про застосування до нього вимог ст.82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Указав, що матеріали провадження не містять даних, які б відображали процес виправлення засудженого окрім формальних заохочень за дотримання правил внутрішнього та трудового розпорядку, що є обов`язком засудженого. Наголосив, що за весь період відбування покарання до 18.12.2020 року засуджений не характеризувався позитивно. Просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; засудженого та захисника, які заперечували проти задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду клопотання суд першої інстанції вищевказані вимоги залишив поза увагою.

Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_7 з 22 серпня 2017 року по 21 грудня 2017 року відбував покарання в державній установі «Харківська установа виконання покарання №27», де вимоги режиму тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав, до праці не залучався.

З 21 грудня 2017 року по 04 січня 2018 року тримався на дільниці слідчого ізолятору при державної установи «Холодногірська виправна колонія №18», де вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, до праці не залучався.

За період відбування покарання з 04 січня 2018 року по 28 лютого 2019 року в державній установі «Харківська установа виконання покарань №27», де мав одне стягнення, заохочень не мав та до праці не залучався.

З 28 лютого 2019 рок по 27 травня 2019 року тримався на дільниці слідчого ізолятору при державної установи «Холодногірська виправна колонія №18», де мав 2 стягнення, не мав заохочень та до праці не залучався.

З 27 травня 2019 року по теперішній час відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія №18», де стягнень не мав, заохочувався п`ять разів, працевлаштований з червня 2019 року по серпень 2020 року на дільниці виготовлення полімерних пакетів екструдерщиком, а з вересня 2020 року в їдальні для засуджених робітником їдальні.

Також 18.09.2020 року ОСОБА_7 допускав порушення вимог тримання та за результатами розгляду адміністрація установи вирішила обмежитись проведення бесіди виховного характеру.

На думку колегії суддів, вищенаведені обставини, а саме наявність трьох стягнень, які зняті у встановленому законом порядку, а також наявність лише п`яти заохочень, які засудженим отриманні за період з 08.04.2020 року по 08.04.2021 року, тобто лише за один рік, а також з урахуванням того факту, що засуджений допускав порушення режиму тримання 18.09.2020 року, за весь період відбування покарання, тобто протягом більш ніж чотирьох років, не може свідчити про те, що ОСОБА_7 на даний час своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Колегія суддів також ураховує, що рішенням установи від 26 лютого 2020 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у зміні умов тримання згідно ст.ст.100, 101 КВК України, яка особі, яка не стала на шлях виправлення, а також рішенням комісії від 16.12.2020 року ОСОБА_7 відмовлено у застосування заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на підставі ст.82 КК України, як особі яка не стала на шлях виправлення.

Таким чином, такий незначний проміжок часу з 16 грудня 2020 року по 03 червня 2021 року, тобто на момент звернення до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення, колегія суддів вважає недостатнім для того, що б дійти висновку про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, оскільки з наданих матеріалів слідує, що ОСОБА_7 фактично є особою, яка лише стає на шлях виправлення з 16 грудня 2020 року.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання став на шлях виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України ухвалу суду скасувати і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.407 КПК України ухвалити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Ухвалити нову ухвалу.

Подання начальника державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 листопада 2017 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 25.04.2019 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: