Справа №
Провадження №
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 р. м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_3 -адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва ОСОБА_5 від 22.11.2021 про закриття кримінального провадження №0010769 від 19.09.2018,-
ВСТАНОВИВ:
Представник потерпілого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва ОСОБА_5 від 22.11.2019 про закриття кримінального провадження № 0010769 від 19.09.2018.
В обґрунтування поданої скарги вказав, що в провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010769 від 19.09.2018. Досудове розслідування розпочато за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 2 ст. 296 КК України.
Постановою слідчого від 22.11.2019 кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. З постановою не погоджується. Вважає, що органом досудового розслідування не проведено жодної слідчої дії, тобто фактично досудове розслідування не проводилося.
Крім того, у матеріалах кримінального провадження міститься численна кількість вказівок слідчому від процесуального керівника про проведення комплексу слідчих заходів, які жодним слідчим не вжиті. Жодній особі не повідомлено про підозру, не дивлячись на те, що у матеріалах провадження міститься аудіо-відео файл на якому відображені фігуранти причетні до скоєння кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_3 .
Адвокат зазначає, що за відсутності будь-якого фактичного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні неможливо вважати норми ч. 2 ст. 9 КПК України виконаними, а, відтак, постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з огляду на очевидну неповноту досудового розслідування даного кримінального провадження. Адвокат просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0010769.
У судове засідання представник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд даної скарги без їх участі. Скаргу підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі.

Слідчий СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва або інший представник органу досудового слідства в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Про поважність причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових прояснень не надав.
Враховуючи обмежені строки розгляду скарги та положення ч.3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування.
Дослідивши матеріали скарги, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження № 0010769 від 19.09.2018, слідчий суддя прийшов до такого висновку.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010769 від 19.09.2018 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва ОСОБА_5 від 22.11.2019 кримінальне провадження № 0010769 від 19.09.2018 закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Матеріали кримінального провадження містять вказівки прокурора в порядку ст. 36 КПК України від 28.08.2018 року встановити очевидців, свідків даного злочину, перевірити на причетність вказаного злочину гр. ОСОБА_6 , у разі необхідності провести і інші слідчі (розшукові) дії.
Проте, матеріали кримінального провадження не містять належних і допустимих доказів виконання зазначених вказівок прокурора.
Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження вказані обставини слідчим не перевірялися та не знайшли свого висновку при прийнятті вказаного рішення.
На підставі письмових пояснень заявника та матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні.
Зі змісту ч.1 ст.40 КПК України слідує, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
При цьому, окремо слід зауважити, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Наведеним вимогам закону постанова слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва ОСОБА_5 від 22.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 0010769 від 19.09.2018 року не відповідає, на що звернув увагу у своїй скарзі представник потерпілого ОСОБА_3 -адвокат ОСОБА_4 .
Слідчий у своїй постанові акцентував увагу на положеннях ст. 219, 284 КПК України, при цьому у постанові взагалі не відображено проведення органом досудового розслідування аналізу здобутих доказів, як на підтвердження певних обставин, так і на їх спростування, що дозволило слідчому прийти до висновку про не встановлення причетності особи, на яку вказує потерпілий.
З огляду наведеного слідчий суддя вважає, що закінчення строку досудового розслідування є таким, що не ґрунтується на матеріалах справи, а оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Відповідно до положень ст. 2, ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК України порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Відповідно до ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Суд вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0010769 від 19.09.2018 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування є необґрунтованою та не відповідає критеріям, визначеним у ст. ст. 2, 9, 110, КПК України, оскільки винесена фактично без проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Виходячи з викладеного, повноваження слідчого судді на стадії досудового розслідування кримінального провадження визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права та відповідної практики Європейського суду з прав людини, не підлягають розширеному тлумаченню.
При цьому, згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, слідчий діє в межах своїх повноважень та проводить слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.
За вказаних вище обставин, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого чи іншу уповноважену особу відновити та здійснювати досудове розслідування, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України", ст.2, п. 5 ч. 1 ст.3, ст. 8, ч. 2 ст. 9, ч.1 ст.40, п.2 ч.5 ст.110, ч. 4 ст. 284, 303,304,306,307,369-372,376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва ОСОБА_5 від 22.11.2019 про закриття кримінального провадження №0010769 від 19.09.2018 задовольнити.
Постанову слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києва ОСОБА_5 від 22.11.2019 про закриття кримінального провадження № 0010769 від 19.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України скасувати.
В іншій частині поданої скарги, відмовити.
Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1