Справа №752/9251/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/3914/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,
заявника (власника майна) ОСОБА_6 ,
адвоката, який діє в інтересах
ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою заявника (власника майна) ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000639 від 23.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.332, ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

26 квітня 2021 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження №0000639 від 23.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.332, ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України, а саме на грошові кошти у сумі 350 000,00 гривень, вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає громадянин Республіки Індія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на грошові кошти у сумі 350 000,00 гривень, вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає громадянин Республіки Індія ОСОБА_10 . Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів, так як вони відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді заявник (власник майна) ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою через істотне порушення слідчим суддею кримінального процесуального законодавства. Стверджує, що арешт на вилучені кошти накладено безпідставно, оскільки вони належать їй особисто, як подарунок від матері на весілля, а тому вони були і вилучені незаконно, і арештовані, при цьому слідчим суддею не вказано жодної підстави, яка б вказувала на наявність даних, що вилучені в її квартирі кошти відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та повернути їй вилучені кошти, як законному власнику.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Згідно положень ст.422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш, як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Тому, з огляду на приписи ст.422 КПК України колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності прокурора, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
заявника (власника майна) ОСОБА_6 та її адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили задовольнити її у повному обсязі;

ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина Республіки Індія Гурпрабхава, у невстановлений досудовим розслідуванням час виник злочинний умисел на отримання прибутку від осіб-іноземців шляхом організації незаконного їх переправлення через державний кордон України, через укладання фіктивних шлюбів з громадянками України, за сприяння службових осіб органів реєстрації актів цивільного стану, з метою отримання посвідки на тимчасове та постійне проживання на території України для подальшого безперешкодного перетину державного кордону України на підставі вказаних документів, тим самим здійснив організацію каналу незаконного переправлення осіб через державний кордон України.
Після чого, за місцем проживання громадянина Республіки Індія ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 350 000,00 гривень, які в подальшому, відповідно до постанови слідчого від 23.04.2021 року, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість виявлених, під час проведення обшуку за місцем проживання громадянина Республіки Індія ОСОБА_10 , грошових коштів, такими, що мають значення для даного кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги заявника (власник майна) ОСОБА_6 , щодо безпідставності ухвали слідчого судді, слід вважати необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки слідчим доведено, що виявлене та вилучене майно, а саме грошові кошти у сумі 350 000,00 гривень, під час проведення обшуку за місцем проживання громадянина Республіки Індія ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та має значення для кримінального провадження.

Посилання апелянта ОСОБА_6 на те, що вилучені грошові подаровані їй на весілля її матір`ю, а тому є її власністю, колегія суддів вважає голослівними, оскільки дані доводи не підтверджені жодним доказом ні під час розгляду клопотання, ні в суді апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що вилучені грошові кошти не містять ознак речового доказу у кримінальному провадженні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 23.04.2021 року старшим слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 винесено постанову про визнання майна, а саме зазначених у клопотанні слідчого об`єктів нерухомого майна, у тому числі і грошових коштів у сумі 350 000,00 гривень, речовим доказом у кримінальному провадженні №0000639 від 23.07.2020 року

Тобто, вказане у постанові майно, має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, так як дане майно має значення для кримінального провадження, знаходять підтвердження.

При цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування судового рішення та підлягають з`ясуванню під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні, не вбачається.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, а саме на грошові кошти у сумі 350 000,00 грн., які було виявлені та вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання громадянина Республіки Індія ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу заявника (власника майна) ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження№0000639 від 23.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.332, ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника (власника майна) ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000639 від 23.07.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.3 ст.332, ч.3 ст.15 ч.3 ст.332 КК України, а саме на грошові кошти у сумі 350 000,00 гривень, вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає громадянин Республіки Індія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4