Справа № 346/2576/18
Провадження № 11-кп/4808/500/21
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування додаткового покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, призначеного вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.12.2018 року за ч.1 ст. 286 КК України, з урахуванням ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 25.02.2019 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 03 листопада 2021 року та прийняти рішення, яким його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків. Вважає, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, оскільки наявні формальні та матеріальні підстави для такого звільнення. Так, згідно характеристики ОСББ «Комфорт-плюс» від 01.02.2020 року, він позитивно характеризується, а також він є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 25.12.2015 року. Крім того, представник органу пробації в судовому засіданні не заперечував проти задоволення його заяви та зазначав, що за час перебування на обліку в органі пробації, він ( ОСОБА_9 ) зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, правопорушень не вчиняв, виконував плани індивідуальної роботи. Не заперечував проти задоволення його заяви і прокурор. Водночас, в оскаржуваній ухвалі суд фактично визнав, що він нових злочинів не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягувався, сумлінною поведінко і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор вважав, що ухвалу суду необхідно скасувати та призначити новий судовий розгляд;

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити частково, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ч. 1ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

За приписами ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 був засуджений 07 грудня 2018 року Коломийським районним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року змінено вказаний вирок суду та призначено ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 286 КК України 1 рік обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Крім того, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2019 року ОСОБА_9 замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком п`ять місяців і двадцять вісім днів на виправні роботи з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави.

26 жовтня 2021 року ОСОБА_9 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обґрунтовуючи тим, що він відбув основне покарання у виді обмеження волі та 26.09.2019 року звільнений з виправної установи «Городоцький виправний центр №131» на підставі ухвали Рівненського районного суду від 18.09.2019 року. На даний час перебуває на обліку в Коломийському районному відділ філії ДУ «Центр пробації в Івано-Франківській області. За період перебування на обліку не допускав порушень порядку та умов відбування покарання, по місцю проживання характеризується позитивно.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_9 , суд першої інстанції виходив з того, що хоча станом на час звернення із заявою (26.10.2021 року) засуджений відбув більше половини строку призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за необережний нетяжкий злочин, нових злочинів не вчиняв, до кримінальної відповідальності не притягувався, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, однак, враховуючи, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ч. 286 КК України, як особа, яка керувала транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, то відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування вказаного додаткового покарання.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції захисник ствердив, що висновок суду про відбуття ОСОБА_9 більше половини строку призначеного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за необережний нетяжкий злочин, є помилковим, оскільки засуджений вже відбув дві третини цього строку.

Відповідно до положень ч. 3 ст.55 КК України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Проте, в матеріалах провадження відсутні відомості про відбуття ОСОБА_9 основного покарання у виді виправних робіт, згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2019 року, та відповідно судом першої інстанції не перевірені доводи про те, що засуджений відбув дві третини покарання та може бути звільнений судом умовно-достроково від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що суду першої інстанції було необхідно більш ретельно проаналізувати доводи засудженого ОСОБА_9 про те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, враховуючи дані про відбуття засудженим покарання у виді виправних робіт.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при розгляді заяви засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законну та обґрунтовану ухвалу, що є підставою для її скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно встановити чи дійсно засуджений ОСОБА_9 , у відповідності до вимог ч.3 ст. 81 КК України, відбув дві третини призначеного покарання та може бути звільнений умовно-достроково від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване рішення.

При вирішенні питання про можливість звільнення засудженого від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суду першої інстанції необхідно врахувати, що ОСОБА_9 був засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху, яке він вчинив перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і призначення вищевказаного додаткового покарання було спрямовано не тільки на виправлення засудженого, а й з метою запобігання вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2021 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання, скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5