ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/9841/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3624/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.189, ч.3 ст.28, ч.2 ст.347 КК України.
УХВАЛА
Іменем України

09 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 30.11.2021 стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою, окрім іншого, обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 28.01.2022 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки вважає її незаконною, безпідставною, постановленою з порушеннями норм процесуального законодавства та постановити свою, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах санкції ч.5 ст.182 КПК України.

В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції не зазначив які докази свідчать про існування ризиків, і дають підстави вважати, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, вказує, що потерпілий ОСОБА_9 подав до суду першої інстанції уточнений цивільний позов, з якого виключено обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки останній повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду завдану потерпілому.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши думку захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника та вважав ухвалу районного суду законною та обґрунтованою, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що на даний час ризики, що передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу зменшилися, а тому наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

У відповідності до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Разом з тим у постанові Пленуму Верховного Суду України 25.04.2003 N4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» увага судів звертається на те, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту суди мають додержувати вимог ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі - Конвенції) і норм глави 18 КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Частиною третьою цієї ж постанови Пленуму ВСУ судам роз`яснюється що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, КПК можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належної поведінки.

Згідно зі ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд окрім інших зазначає відомості про:

- обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України;

- обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України;

- посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

У відповідності з ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першої цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

У оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на докази, які обґрунтовують обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а це є свідченням того, що такі докази відсутні.

В порушення вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_9 , при цьому визнає фактичні обставини але не згоден з правовою кваліфікацією своїх дій, що є предметом оцінки судом першої інстанції і не відноситься на цьому етапі до повноважень апеляційного суду.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги решту обставин наведених в апеляції, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід змінити запобіжний захід, обравши запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, який повністю забезпечить належну процесуальну поведінку цього обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.376, 401, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 30.11.2021 щодо ОСОБА_8 в частині продовження строку тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 28.01.2022 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів - до 01 лютого 2022 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч.5 ст.194 КПК України, покласти на ОСОБА_8 , наступні обов`язки:

1)прибувати за викликами до суду;

2)утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

3)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Зобов`язати Немишлянській відділ поліції ГУНП в Харківській області негайно доставити ОСОБА_8 , до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 і звільнити його з-під варти.

Копію ухвали для виконання направити до Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області та ДУ Харківський слідчий ізолятор.

Контроль за виконанням покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді