Справа № 159/1506/20 Провадження №11-кп/802/426/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: продовження строку запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ЄРДР №0001840),
В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2022 року задоволено клопотання прокурора, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.п. 1,13 ч.2 ст 115 КК України, ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15.05.2022 включно.
Своє рішення суд мотивував тим, що прокурором надано докази про наявність ризиків зазначених в клопотанні, які дають достатні підстави суду вважати, що ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю. Посилається на те, що ухвала суду є незаконною та прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що судом не прийнято до уваги те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду та доводи апеляції, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою судом були дотримані.
При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив слідчий суддя.
При вирішенні питання про можливість продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до 60 днів, суд врахував те, що останній обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.п. 1,13 ч.2 ст. 115 КК України, санкція яких, зокрема, передбачає довічним позбавленням волі, тобто є особливо тяжкими злочинами, тому з метою запобігання можливості переховуватись від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, яких вже допитано в суді з метою зміни ними показань та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Суд, задовольняючи клопотання, врахував наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а також те, що застосовуючи будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Зазначені обставини і наявність вищевказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в подальшому триманні ОСОБА_7 під вартою. Дані підстави і наявність ризиків не змінилися і по теперішній час.
Врахував суд при цьому те, що хоча законодавством і встановлено, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа і не є безумовною підставою для обрання/продовження щодо неї запобіжного заходу тримання під вартою, однак, поряд з іншими обставинами це також враховується, з чим погоджується і апеляційний суд.
Медичних протипоказань утриманню обвинуваченого в СІЗО в суді апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали суду і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах захисника, апеляційний суд не вбачає.
На підставі наведеного і керуючись ст. 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на строк до 60 днів без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді