Справа № 474/1/22
Провадження № 1-кс/474/35/22
УХВАЛА
про відвід слідчого судді

31.01.22 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо не внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

04.01.2022р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо не внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 04.01.2022р. слідчим суддею визначено суддю ОСОБА_3

20.01.2022р. слідчий суддя ОСОБА_3 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 та ч. 1 ст. 80 КПК України заявив самовідвід.

25.01.2022р. автоматизованим розподілом справи головуючим суддею по розгляду заяви про відвід визначено суддю ОСОБА_1 (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2022р. за підписом ОСОБА_5 ).

Слідчий суддя ОСОБА_3 , скаржник ОСОБА_4 та начальник СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином в порядку. визначеному ст.ст. 134-136 КПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду, що підтверджується повідомленням № 474/1/22/206/22 від 26.01.2022р. та телефонограмами №№ 820, 821 від 26.01.2022р., про причини неявки суд не повідомили.

Згідно приписів ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 81 КПК України визначено, що при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

З аналізу ст. 81 КПК України вбачається, що остання не містить норми, яка б унеможливлювала розгляд заяви про відвід чи самовідвід судді у зв`язку з нез`явленням в судове засідання судді, якому заявлено відвід, заявника чи інших учасників кримінального провадження.

В свою чергу, слід зазначити, що ст. 81 КПК України також не визначено, часові межі розгляду заяв про відвід, однак ст.ст. 7 та 28 КПК України закріплено одну із загальних засад кримінального провадження, якій повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження.

Так, зокрема згідно ч.ч. 1-3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

При цьому, ч. 5 ст. 28 КПК України визначено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Таким чином, законодавець чітко визначає обов`язок суду розглянути поставлене на його вирішення питання в розумні строки з урахуванням обсягу та специфіки процесуальної дії, поведінки учасників кримінального провадження та з дотриманням прав обвинуваченого на судовий розгляд в найкоротший строк обвинувачення щодо нього.

З огляду на вищевикладене, враховуючи що всі учасники судового провадження завчасно належним чином повідомленні про час, дату і місце судового розгляду, вважаю, що нез`явлення останніх не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Оцінивши обставини покладенні в основу заявленого самовідводу, дослідив докази наявні в матеріалах справи, вважаю встановленим таке.

20.01.2021р. слідчий суддя ОСОБА_3 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 та ч. 1 ст. 80 КПК України заявив самовідвід, з огляду на наявність обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при вирішенні справи,оскільки слідчий суддя ОСОБА_3 вважає, що заявник ОСОБА_4 публічно, у мережі Інтернет (статті на інтернет ресурсі Миколаївська правда ІНФОРМАЦІЯ_1 .ua Влаштував свинство і беззаконня - врадіївські активісти про голову місцевого суду), будучи співавтором вказаної статті та особою чиї покази були покладені в її основу, розповсюдив щодо судді ОСОБА_3 недостовірну та образливу інформацію, зокрема, щодо втручання в роботу інших суддів цього суду, отриманні ним подарунку чи неправомірної вигоди, неправомірному використанні нерухомості, незаконному засудженні ОСОБА_7 , та інше.

ОСОБА_4 , під час слухань, за його участі інших цивільних та кримінальних справ Врадіївським районним судом, у складі головуючого судді ОСОБА_3 , штучно створив конфлікту ситуацію, та є учасником штучно створеної конфліктної ситуації ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки:

- під час розгляду справи № 474/1024/14ц за позовною заявою ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя (об`єкта незавершеного будівництва) позивач стверджував, що 16.03.2017р. близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_11 в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_12 повідомили його про те, що рішення суду буде не на його користь, оскільки голова Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 зробить все, що попросить ОСОБА_11 , а суддя ОСОБА_1 , в свою чергу, виконає прохання голови суду, з огляду на що суддею ОСОБА_3 в межах цього цивільного провадження було заявлено самовідвід, який задоволено (ухвала про задоволення самовідводу від 24.11.2017р.);

- у справі за позовом ОСОБА_9 до ПП Редакція газети Вісник Врадіївщини, Врадіївської філії ГО Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди (№ 474/990/17), об`єктами критики в якій також виступали заявник ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в якій ОСОБА_9 намагалася спростувати статтю опубліковану щодо неї, свідки на стороні позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_13 після оголошення головуючим ОСОБА_3 про закінчення їх допиту як свідків, незважаючи на попередження головуючого, у присутності інших учасників процесу та вільних слухачів, а також осіб які переглядали онлайн - трансляцію судового засідання на інтернет-порталі YouTube у січні 2018 року, почали на підвищених тонах викрикувати, що суддя ОСОБА_3 неупереджений, має до них неприязні відносини, висували звинувачення у порушенні корупційного законодавства, незаконному збагаченні, та посилалися на статтю опубліковану ними щодо судді в інтернет ресурсі Миколаївській правді. Після закриття судового засідання разом з позивачем продовжували викрикувати гасла ганьба, корупціонери. В межах цієї справи мало місце і звернення судді ОСОБА_3 з повідомлення про тиск на суддю до Вищої ради правосуддя, генеральної прокуратури України;

- з вищевикладених підстав слідчим суддею Врадіївського районного суду ОСОБА_1 задоволено заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 у праві № 474/222/21;

- головуючим суддею ОСОБА_3 вже заявлялася заява про самовідвід у справі в якій стороною був ОСОБА_4 з наведених підстав, яка була задоволена, ці обставини можуть також викликати сумніви у сторонніх спостерігачів, з приводу заявлення самовідводу суддею в одних справах, в яких стороною є ОСОБА_13 , їх задоволення та продовження ним розгляду інших справ за його ж участі;

- штучно створений ОСОБА_4 з суддею ОСОБА_3 конфлікт вже викликає сумніви в сторонніх спостерігачів щодо об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні справ, в яких стороною є ОСОБА_4 , та продовжує бути предметом публічного обговорення та статей в ДЗМІ, іншими громадськими осередками, про що свідчить також стаття опублікована філією Врадіївка громадської організації Всеукраїнське об`єднання учасників бойових дій на шпальтах районної газети Вісник Врадіївщини № 3 від 09.01.2019р. Що ховається за ширмою активізму чи як активісти цькують правоохоронні та судові органи, в якій останні критикують дії ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та розцінюють їх, як тиск на судові, правоохоронні органи з метою схилити їх до прийняття рішень на свою користь;

- станом на день заявлення слідчим суддею ОСОБА_3 заяви про самовідвід, від ОСОБА_4 не надходили повідомлення про відсутність з його сторони конфліктної ситуації щодо судді, у спосіб в який вони були поширені (публічно в мережі Інтернет, під час онлайн-трансляції судового засідання).

За таких обставин слідчий суддя ОСОБА_3 вважає, що публічні образи та поширення недостовірної інформації заявником ОСОБА_4 в інтернет ресурсі, посилання у справі № 474/990/17 на вплив судді ОСОБА_3 на інших суддів районного суду, порушенні корупційного законодавства, можливих домовлений судді з ПП ВКП Каро, на підставі чого суд прийшов до висновку про штучне створення ним конфліктної ситуації з суддею ОСОБА_3 , що стало підставами для заявлення самовідводу у справах, та їх задоволення, а також з огляду на публікації зроблені сторонніми спостерігачами (громадськими об`єднаннями) в ДЗМІ, предметом яких виступає штучно створена конфліктна ситуація ОСОБА_4 з суддею ОСОБА_3 , що сторонні спостерігачі розцінюють як вплив на суд, з метою прийняття рішення на користь останнього, є наявними обставинами, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді, як у скаржника так і у стороннього спостерігача, при розгляді та вирішенні кримінального провадження.

На підтвердження обставин викладених у заяві про самовідвід слідчим суддею ОСОБА_3 надано докази, які дослідженні під час судового розгляду заяви про самовідвід, а саме:

- статтю Влаштував свинство і беззаконня - врадіївські активісти про голову місцевого суду розміщену на інтернет-сайті Миколаївська правда;

- DVD-диск з відеозаписом онлайн-трансляції судового засідання на каналі ІНФОРМАЦІЯ_2 у цивільній справі № 474/990/17 від 25.01.2018р.;

- звернення судді ОСОБА_3 з приводу поведінки свідків сторони позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до Вищої ради правосуддя, генерального прокурора України (копія звернення зроблена з сайту ВРП);

- статтю в газеті Вісник Врадіївщини № 3 від 09.01.2019р.;

- рішення Вищої ради правосуддя № 1141/2дп/15-18 від 16.04.2018р.;

- витяг з порталу Стопкор та єдиного реєстру громадських об`єднань, в яких містяться дані, що ОСОБА_9 є керівником Врадіївського осередку цього об`єднання, та об`єднання Журналісти поти корупції;

- ухвали про відвід судді ОСОБА_3 у справі № 474/1024/14-ц від 05.12.2017р., від 24.11.2017р., у справі № 474/222/21 від 20.04.2021р.

З огляду на вищевикладене вважаю за необхідне зазначити таке.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, що слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, а згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності таких підстав слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

При цьому у своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами.

Так, рішенням у справі П`єрсак проти Бельгії (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium), рішення від 26.10.1984р., п. 26).
Аналогічні висновки містяться і в рішенні Вищої ради правосуддя (друга дисциплінарна палата) № 1141/2дп/15-18 від 16.04.2018р., за результатами розгляду дисциплінарної справи щодо судді за скаргою, в якій скаржник вважав ухвали про задоволення заяв про самовідвід, незаконними, безпідставними, без обґрунтувань та посилань на докази, чи встановлення інших обставин у судовому засіданні наявністю обставин. В цьому рішенні Вища рада правосуддя встановила, що суддями подано заяви про самовідвід від вирішення справи які ухвалою суду задоволені, та що вказана ухвала про задоволення самовідводу вмотивована наявністю обставин, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді при вирішенні справи, оскільки скаржник у мережі Інтернет розповсюджував щодо головуючого та членів колегії суддів недостовірну та образливу інформацію, зокрема, щодо переслідування суддею всіх справ позивача, щодо втручання у роботу автоматизованої системи документообігу щодо готовності прийняття свавільних рішень, та іншу негативну інформацію, та за результатами розгляду скарги прийшла до висновку, що встановлені під час дослідження обставини не свідчать про порушення правил самовідводу, та з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, відмовила у притягнення до дисциплінарної відповідальності суддів.
Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р. за № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Відповідно рекомендацій у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001р. (далі - Висновок № 1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.

Так, у п. 12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затверджених ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013р., суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Білуха проти України (заява № 33949/02) від 09.11.2006р. встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення).

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі Фей проти Австрії (Feyv.Austria) від 24.02.1993р., пп. 27, 28, 30; рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії від 28.10.1998р. (Wettstein v. Switzerland) п. 42).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996р., п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі Ферантелі та Сантанжело проти Італії (FerrantelliandSantangelov.Italy), від .07.08.1996р., п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії (DeCubber v. Belgium), від 26.10.1984р., п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі Кастілло Альгар проти Іспанії (CastilloAlgarv.Spain), від 28.10.1998р., п.45).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Салов проти України (заява № 65518/01) від 06.09.2005р., надаючи тлумачення поняттю неупередженість суду, в сенсі статті 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п. 81).

З огляду на вищевикладене вважаю, що встановленні підстави для заявлення самовідводу свідчать про наявність об`єктивних обставин, що у стороннього спостерігача могли виникнути сумніви щодо об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , а відтак заява останнього про самовідвід підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 81 КПК України визначено, що у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) слідчого судді кримінальне провадження передається на розгляд іншому слідчому судді.

Керуючись ст.ст. 26, 28, 75, 80, 81, 369-372 КПК України, -

постановив:

Заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо не внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність начальника СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області щодо не внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1