Справа № 761/1538/22
Провадження № 1-кс/761/1474/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 03.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 03.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47.
В обґрунтування скарги заявник зазначає про те, що Державиним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47 за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.
03.12.2021 слідчим ДБР ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47.
Однак, заявник ОСОБА_5 не погоджується з таким рішенням слідчого, вважаючи його немотивованим та незаконним, у зв`язку з чим просить скасувати постанову слідчого від 03.12.2021 про відмову у визнанні його потерпілим.
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи викладенні у скарзі, просив скаргу задовольнити та скасувати постанову про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47.

Слідчий ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на тек, що постанова є законною мотивованою та на даний час відсутні підстави у визнанні ОСОБА_5 потерпілим.

Слідчий суддя, заслухавши представника заявника, слідчого, проаналізувавши доводи скарги, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, дійшов наступного висновку.
Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.
Як встановлено в судовому засіданні, Державиним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47 за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.
03.12.2021 слідчим ДБР ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у вказаному вище кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47.
Аргументуючи свій висновок, слідчий у своїй постанові послався на те, що у даному кримінальному провадженні відсутні будь-які документальні докази на підтвердження спричинення майнової шкоди ОСОБА_5 .
Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47.
При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено мотивів на спростування доводів ОСОБА_5 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні останнього потерпілим у кримінальному провадженні.
Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_5 шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні останнього потерпілим у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47.
Разом з тим, слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, обмежився лише викладом відомостей щодо руху досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження, посилання на відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_5 моральної та іншої шкоди як у матеріалах кримінального провадження, так і у заяві останнього про залучення у якості потерпілого, разом з тим будь-якого висновку чи обґрунтування, тобто мотивів, за яких слідчий прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.
Враховуючи наведене, постанова старшого слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 03.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_5 задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Скасувати постанову старшого слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 03.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 620 210 000 000 009 47.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошений 09.02.2022 о 10 год. 15 хв.

Слідчий суддя: