Справа№ 938/671/21
Судове провадження № 1-кп/938/129/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2021 за 0000063 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з професійною технічною освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючого, зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпіло ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 , 15.08.2021 приблизно о 15:30 год., перебуваючи на відкритій місцевості в с.Гринява Верховинського району Івано-Франківської області, на ґрунті існуючих неприязних відносин, вчинив конфлікт із ОСОБА_5 , під час якого, умисно наніс два удари рукою в область голови потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин правої вушної раковини із наявністю садна, синця та травматичного набряку м`яких тканин, садна в ділянці правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №124 від 06.10.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_3 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що в серпні, десь 15-16 числа, точну дату не пам`ятає, він повертався з магазину, що розташований в с.Гринява, присілок Центро Верховинського району Івано-Франківської області, додому. В одній руці він ніс блок пива, який складався з 4-х пляшок, а в іншій пакет з продуктами. Біля іншого магазину він зустрів ОСОБА_5 , який зробив йому зауваження, щодо вживання ним спиртного, на що він відповів йому, що це не його справа. Після цього ОСОБА_5 висловився в його сторону у нецензурній формі, а він, підійшов до нього і штовхнув його два рази долонею в область голови та вуха ззаді. Після другого поштовху потерпілий впав на грунтову дорогу. Потім ОСОБА_5 встав, а його забрав додому ОСОБА_6 . Зазначив, що у скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів, суд приходить до переконливого висновку про те, що винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він заподіяв потерпілому умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, ОСОБА_3 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого на підставі ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду.

Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, а саме у виді штрафу, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368-371,373-376,381-382,394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок ( вісімсот п`ятдесят гривень нуль копійок).

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_7