Провадження № 1-кп/643/1067/21
Справа № 643/5162/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова кримінальне провадження №0000679 від 06.02.2020 за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці смт Билбасівка, Слов`янського р-ну Донецької обл., громадянки України, з початковою середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованою, яка має на своєму утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , раніше судиму вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 23.07.2020 за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі із іспитовим строком на 3 роки, зареєстровану та фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 -

-у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

06.02.2020 приблизно о 04 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебувала в приміщенні кафе «Бістро» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 24-а. В цей час у неї виник злочинний умисел, щодо таємного викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «APPLE iPhone 7 128 Gb», який лежав на столі та належав раніше невідомому їй ОСОБА_13 , який сидів за столом у вищезазначеному закладі та чекав на замовлення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки у вигляді завдання шкоди потерпілій стороні і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, відволікла увагу ОСОБА_13 , після чого зі столу непомітно взяла мобільний телефон «APPLE iPhone 7 128 Gb», який належить ОСОБА_13 , вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №37 від 06.02.2020, 7150 гривень та поклала його у свою кишеню, тим самим викравши його.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 7150 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку визнала у повному обсязі та підтвердила обставини, час, місце, механізм вчинення нею кримінального правопорушення, як зазначено вище у вироку суду.

ОСОБА_5 у суді показала, що таємно вкрадений нею мобільний телефон «APPLE iPhone 7 128 Gb», був повернутий в ході досудового розслідування потерпілому ОСОБА_13 , якому вона принесла свої вибачення.

Обвинувачена у суді зазначила, що розуміла, що скоїла кримінальний проступок, та щиро розкаялася у його вчинені, причину скоєння нею кримінального правопорушення пояснила як необдуману поведінку та скрутне матеріальне становище.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєні нею кримінального правопорушення- проступку, та кваліфікує дії обвинуваченої за ч.1 ст.185 КК України, оскільки вона скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком. Обвинувачена раніше судима, має на своєму утриманні вісім неповнолітніх та малолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштована, має місце реєстрації, за яким фактично мешкає.

При вирішенні питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує її щире каяття, та визнає цю обставину, відповідно до ст.66 КК України, такою, що пом`якшує її покарання. Обставин, що обтяжують покарання останньої, які передбачені ст. 67 КК України, судом не визнані.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 зі змінами від 06.11.2009, звернута увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням викладеного, та враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винної, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання за ч.1 ст.185, ст.5 КК України у виді штрафу в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані її дії.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 судима 23.07.2020 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі із іспитовим строком на 3 роки.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Вищезазначене узгоджується з висновком, викладеним в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17.

З урахуванням наведеного, вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 23.07.2020, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, підлягає самостійному виконанню.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався, клопотань з цього питання до суду не надходило.

Цивільний позови по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 23.07.2020, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, виконувати самостійно.

Речові докази: мобільний телефон «APPLE iPhone 7 128 Gb», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_13 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_5 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1