У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000657,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000657, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 19.11.2021 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та зменшити йому розмір застави.

Узагальнені доводи апелянта.

Апелянт вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що незгоден з висновками суду про існування ризиків, оскільки вони є припущеннями, які нічим не підтвердженні.
Також, звертає увагу на те, що є інвалідом другої групи, має матір похилого віку, яка потребує догляду, має житло, одружений та має міцні соціальні зв`язки, окрім того має тяжке захворювання.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000657, відомості про яке внесено 24.07.2017 р. до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Врахувавши, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими за вчинення інкримінованих правопорушень, те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу, зокрема можливість обвинувачених переховуватися від суду, впливати на свідків в даному кримінальному правопорушенні та вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд дійшов висновку, що подальше тримання обвинувачених під вартою є виправданим, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, на теперішній час не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Вивчивши матеріали надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, інкриміноване останньому кримінальне правопорушення багатоепізодне, вчинялось з невеликим проміжком часу, не працює. Судове провадження на даний час триває, свідки у кримінальному провадженні не допитувались.
Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які на теперішній час ще не допитані судом, вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та наявності ризиків, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 належної процесуальної поведінки.
Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, апеляційним судом враховується наявність наведених ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Посилання в апеляційній скарзі на дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність у нього певних соціальних зв`язків та тяжких захворювань, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. До того ж, на даний час сторона захисту не надала будь-яких даних на підтвердження того, що ОСОБА_5 має захворювання, які перешкоджають утриманню в умовах слідчого ізолятору.

Щодо розміру застави, з яким не згоден обвинувачений, то слід зазначити, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , майнового і сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає правильним визначення розміру застави в сумі 500 000 грн. і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зменшення розміру застави ОСОБА_5 .

Апеляційним судом не встановлено порушень положень КПК України, при розгляді судом першої інстанції питання стосовно продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3