н/п 1-кс/953/932/22
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, з середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працюючої, раніше судимій згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189 КК України ( вирок не вступив в законну силу у зв`язку з його оскарженням в Харківському апеляційному суді), мешкає за адресою: АДРЕСА_1
підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, -
Під час досудового розслідування встановлено, що 23.07.2021 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав від гр. ОСОБА_10 довіреність зареєстровану приватним нотаріусом ОСОБА_11 у реєстрі нотаріальних дій 23.07.2021 під №1855 від на представництво інтересів ОСОБА_10 та розпорядження належним їй на праві власності майном, а саме кв. АДРЕСА_2 . Отримавши зазначений документ, який наділив його правами розпорядження майном, розповів про його отримання своїм родичам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , після чого вони спільно, групою осіб, вирішили використовувати наявність вказаного документу та прав якими ним наділений ОСОБА_8 як прикриття для незаконного збагачення, а саме вчинення вимагання грошових коштів у осіб які користуються вказаним приміщенням за невчинення дій щодо його розпорядження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 26.07.2021 року ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого противоправного діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, діючи за попередньою змовою, групою осіб, разом з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами, прибули до кв. АДРЕСА_2 в які й проживали ОСОБА_9 разом зі своєю родиною, а саме неповнолітньою дочкою ОСОБА_12 та дружиною ОСОБА_13 , які є, відповідно, сестрою та матір`ю власниці квартири ОСОБА_10 та зареєстровані за вказаною адресою.
Прибувши до вказаної квартири, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 використовуючи довіреність видану ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_7 якою останній наділений правом розпоряджатись цим житловим приміщенням, позиціонуючи себе його власниками, вчиняючи психологічний тиск, шляхом нецензурних виразів в сторону осіб які проживають у квартирі, розпивання принесених з собою спиртних напоїв, паління сигарет й приміщенні, повідомили, що родина ОСОБА_14 повинні звільнити вказане житлове приміщення, або тепер вони будуть проживати у вказаному приміщенні разом з родиною ОСОБА_14 чи дозволять проживати в ньому особам які мають захворювання які передаються повітряно крапельним шляхом ( туберкульоз, тощо) та особам які ведуть асоціальний образ життя ( зловживають спиртними напоями , вживають наркотичні засоби), таким чином погрожуючи обмеженням їх прав як законних користувачів приміщенням, зазначивши, якщо родина ОСОБА_14 хочуть уникнути таких подій то вони повинні передати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 грошові кошти у сумі еквівалентній 10 000 доларів США. Коли ОСОБА_9 повідомив, що у нього нема в наявності такої суми грошових коштів, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повідомили, що й нього є час до наступного дня та поїхали з квартири.
Після того, як ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 разом з невстановленими особами, пішли з квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 побоюючись за життя та здоров`я себе та членів своєї родини та настання наслідків про які говорили ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , тимчасово переїхали до іншого місця проживання. Після чого тривалий час на мобільний телефон ОСОБА_9 у месенджері «Телеграм» неодноразово надходили повідомлення від абонентського номеру НОМЕР_1 із запитанням яке він прийняв рішення щодо квартири, однак розуміючи, що в наявності немає суми грошових коштів ОСОБА_9 не відповідав на повідомлення, і коли вони перестали надходити, то повернувся з сім`єю далі проживати до кв. АДРЕСА_2 , думаючи шо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відмовились від своїх вимог.
В цей час, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , розуміючи, що ОСОБА_9 не збирається їм передавати грошові кошти, дізнавшись що останній разом з сім`єю повернувся для подальшого проживання у кв. АДРЕСА_2 , 30.09.2021 прибули за зазначеною адресою, де виражаючись нецензурною лайкою, спочатку гучно грюкали у двері, вимагаючи їх відкрити, а в подальшому запросили свого знайомого ОСОБА_15 , який за допомогою дрилі намагався висвердлити секрет замка вхідних дверей до кв. АДРЕСА_2 , та ОСОБА_9 , бажаючи мирно врегулювати конфлікт відчинив вхідні двері. Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ввійшли до квартири, та застосовуючи насилля, виштовхали з неї потерпілого ОСОБА_9 завдаючи йому таким чином фізичного болю, погрожуючи застосуванням насилля до ОСОБА_9 та ОСОБА_16 яке виразилось у демонстрації жестів у вигляді замахування для здійснення удару, та штовхань, почали говорити що вказані особи не мають права проживати у вказаному житловому приміщенні і якщо не погодяться покинути приміщення, то ОСОБА_17 для проживання у ньому не допустять у будь якому випадку, а його дружина та неповнолітня дочка, як особи які зареєстровані у приміщенні будуть проживати у ньому разом особам які мають захворювання які передаються повітряно крапельним шляхом ( туберкульоз, тощо) та особам які ведуть асоціальний спосіб життя ( зловживають спиртними напоями , вживають наркотичні засоби), таким чином здійснюючи погрози обмеження їх прав як законних користувачів приміщенням, і єдиним вирішенням конфлікту є передача ОСОБА_18 їм грошових коштів у сумі 20 000 доларів США.
В результаті довготривалих злочинних дій з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_9 та його родини., останній перебуваючи у розпачі, пригніченому стані, будучі морально виснаженим, сприймаючи погрози насильством, обмеження прав, свобод, законних інтересів, пошкодженням або знищенням належного йому майна, як реальні, побоюючись за своє життя і здоров`я, вимушений був погодитися з вимогами ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 щодо передачі їм грошей в загальній сумі 15 000 доларів США, домовившись про передачу частини суми у розмірі еквівалентній 1300 доларів США, на наступний день а іншої частини суми за подальшою домовленістю. При цьому ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 до вхідних дверей кв. АДРЕСА_2 , поставили раніше приготовлений та привезений з собою, секрет замка вхідних дверей, зазначивши, що передадуть ОСОБА_9 ключі від нього на наступний день, після отримання домовленої частини грошових коштів.
На наступний день, 01.10.2021 року, ОСОБА_9 при проведені контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту о 12.10 год. поблизу буд. АДРЕСА_3 , зустрівся з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 де на виконання вимог останніх передав ОСОБА_8 гроші в сумі 34 800 грн. що на той час було є еквівалентом 1300 доларів США, а ОСОБА_8 передав йому ключі від замка вхідних дверей кв. АДРЕСА_2 та вони домовились про передачу суми в еквіваленті 8700 доларів США у подальшому за першою вимогою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
27.01.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.
Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного слідчий вказує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а тому просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрювана фактично не заперечувала проти задоволення даного клопотання у вигляді домашнього арешту, однак просила за можливості визначити нічний домашній арешт, у зв`язку з тим, що у неї хвора мати, яка є особою похилого віку, потребує ліків та догляду.
Захисник заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив визначити менш суворий захід, ніж цілодобовий домашній арешт.
При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовувались насильство під час досудового розслідування.
27.01.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.
Надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, що підтверджується: рапортами про виявлення кримінального провадження, протоколом допиту потерпілого, протоколами НСРД, матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України за викладених у клопотанні обставин.
А тому, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,що обґрунтовуються суворістю можливого покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 .
Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя враховує всі дані по особі підозрюваної, що проживає і зареєстрована в м.Харків, не працює, має на утриманні мати, що є особою з інвалідністю, не одружена, дітей не має.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обрання запобіжного заходу має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Запобіжний захід може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваного виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
За таких підстав, та з врахуванням того, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Підстав для визначення іншого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає, враховуючі всі обставини інкримінованих злочинів та особи підозрюваного.
Таким чином, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на час досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною цілодобово залишати дане житло без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, в межах строку досудового розслідування, на 53 доби, тобто до 26.03.2022 року включно.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
3) не залишати місце свого мешкання цілодобово , а саме з 00:00 год. до 24:00 год.
4) не виїжджати за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду.
Ухвалу направити для належного виконання через слідчого ОСОБА_6 .
Встановити строк дії ухвали з 02.02.2022 року до 26.03.2022 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1