Номер провадження 1-кп/736/186/21
Справа № 736/1773/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.06.2021 за № 0000289 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Козилівка Корюківського району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого професійно-технічну освіту, депутатом не являється, не одруженого, працюючого на посаді слюсара з ремонту автомобілів ТОВ фірма «Чернігівторгсервіс», не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

13.06.2021, близько 3 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та керуючи технічно справним легковим автомобілем марки ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі смт. Холми, - с. Козилівка, Корюківеького району, по правому краю проїзної частини дороги, на відстані 330 м від електроопори № 25_17, в напрямку с. Козилівка, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, у зв`язку з чим не впорався з керуванням, з`їхав з дороги на ліве узбіччя, де скоїв наїзд на придорожнє дерево.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому четвертої п`ясткової кістки правої кисті із кутовим зміщенням уламків та відкритого перелому обох кісток лівого передпліччя в нижній третині зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 74 від 30.08.2021 відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я терміном понад 21 день.

У даній дорожній обстановці ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 2.9 (а) (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що є причиною і умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав, підтвердив, що він вчинив вищезазначене кримінальне правопорушення за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Обвинувачений щиро каявся, просив суворо його не карати, пояснив, що 13.06.2021, близько 3 години 30 хвилин, він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та керуючи технічно справним легковим автомобілем в напрямку с. Козилівка, діючи необережно, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, у зв`язку з чим не впорався з керуванням, з`їхав з дороги на ліве узбіччя, де скоїв наїзд на придорожнє дерево, внаслідок чого ОСОБА_5 було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Обвинувачений зазначив, що повністю відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілій. Також ОСОБА_3 визнав позовні вимоги прокурора в інтересах КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня».

Також, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що разом з обвинуваченим та його двома рідними сестрами їздили до лісу відзначати день народження однієї із сестер ОСОБА_3 . Під час святкування обвинувачений вживав алкогольні напої, в якій кількості вона не пам`ятає. По дорозі в зворотному напрямку, ОСОБА_3 , будучі в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впорався з керуванням і вони всі потрапили в аварію, внаслідок, якої їй було завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Потерпіла пояснила, що обвинуваченим шкоду їй відшкодовано в повному обсязі і матеріальну і моральну. Зазначила, що вони примирилися з обвинуваченим, претензій будь-якого характеру вона до нього не має, просила суворо не карати ОСОБА_3 та призначити йому мінімальне покарання у вигляді штрафу.

З врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Судом з`ясовано, що зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, повне відшкодування обвинуваченим завданих збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є молодою людиною, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, наявність постійного місця роботи, позитивної характеристики за місцем роботи та місцем проживання, відношення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, критичне засудження ним власної поведінки в судовому засіданні, оцінки своєї протиправної діяльності, правдиві показання про обставини вчиненого злочину. Суд враховує те, що кримінальним правопорушенням не завдано тяжких наслідків, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також позицію сторони обвинувачення, яка визнала за можливе призначити покарання на підставі вимог ч.1 ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції ч.1 ст.286-1 КК України є недоцільним, у зв`язку з чим, при призначенні покарання суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу у виді виправних робіт.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним і пропорційним.

Таким чином, призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і повністю відповідає вимогам статей 65 - 67 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений має посвідчення водія, суд, приймаючи до уваги вимоги частини третьої статті 55 КК України, відповідно до яких строк додаткового покарання у даному випадку буде обчислюватися з моменту відбуття основного покарання, а не з моменту фактичного вилучення посвідчення водія, призначає додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Щодо позову про відшкодування витрат, понесених Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради на стаціонарне лікування ОСОБА_5 , заявленого прокурором.

Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання затверджено постановою КМУ від 16.07.1993 № 545 (далі - Порядок № 545).

Відповідно до п.3 Порядку № 545 визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Як передбачено Порядком № 545, витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Враховуючи викладене, наявний причинний зв`язок між встановленими вироком суду злочинними діями ОСОБА_3 та перебуванням потерпілого на лікуванні, суд вважає, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню в цій частині у повному обсязі.

Водночас згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Отже, порядок розстрочення виконання вироку суду в частині цивільного позову прокурора в інтересах КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» визначено нормами ЦПК України, а саме статтею 435 цього кодексу. Так відповідно до ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи те, що обвинуваченим вже були понесені значні витрати на відшкодування шкоди, завданої потерпілій, а також враховуючи те, що судом призначене покарання, пов`язане з тим, що обвинувачений буде позбавлений частини заробітку суд вважає за необхідне розстрочити виконання вироку суду в частині задоволеного цивільного позову прокурора.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений відповідно ухвали Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.06.2021.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 1372 грн 96 коп. на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді виправних робіт на строк 1 (один) рік із відрахуванням із заробітку засудженого 10% в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Цивільний позов прокурора Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Чернігівського обласного бюджету (р/р UA0022677 Держказначейська служба України м. київ, , МФО 820172) витрати понесені Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради на стаціонарне лікування ОСОБА_5 у сумі 36004 (тридцять шість тисяч чотири) грн. 10коп.

Розстрочити виконання вироку суду в частині задоволених позовних вимог прокурора строком на один рік, із дня набрання вироком законної сили, певними частинами, а саме: по 3000 (три тисячі) грн. щомісячно строком на перші одинадцять місяців та 3004 (три тисячі чотири) 10 коп. на дванадцятий місяць.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.06.2021, на автомобіль марки ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , житель с. Білошицька Слобода, Корюківського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яким фактично користувався ОСОБА_9 , скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили: автомобіль марки ВАЗ 21063, номерний знак НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витратиза проведення експертизи в сумі 1 372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1