Ухвала
Іменем України
13 вересня2021 року

м. Київ
справа № 701/114/19

провадження № 51 - 4398 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвали Маньківського районного суду від 13 листопада 2019 року та Черкаського апеляційного суду від 13 липня 2021 року про повернення його апеляційної скарги,
встановив:
Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2019 року задоволено подання Маньківского районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_4 .
Скасовано звільнення від відбування покарання та направлено засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання за вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 27 березня 2019 року, яким засудженого за ч. 3 ст. 185 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду першої інстанції та повернуто його апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду. В обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд, постановляючи ухвалу про повернення його апеляційної скарги, належним чином не перевірив доводів зазначених у клопотанні щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження та необґрунтовано йому відмовив у поновленні строків.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. Так, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом 7 днів з дня її оголошення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Таким чином, ст. 395 КПК розмежовує строки апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції для осіб, які викликалися судом, та ухвали, постановленої судом без виклику особи, яка її оскаржувала. Для особи, яка оскаржує ухвалу суду першої інстанції, постановлену за її викликом, але без її участі, кримінальне процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку апеляційного оскарження ухвали місцевого суду з моменту її оголошення, а не з часом отримання копії судового рішення.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою та клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.
Колегія суддів Черкаського апеляційного суду, розглянувши клопотання засудженого про поновлення йому строку апеляційного оскарження встановила, що ОСОБА_4 був присутні під час проголошення резолютивної частини ухвали, яке відбулося 13 листопада 2019 року. Як слідує з журналу судового засідання та звукозапису судового засідання від 13 листопада 2020 року, після виходу з нарадчої кімнати, головуючим суддею роз`яснено порядок та строки апеляційного оскарження ухвали суду. Тобто ОСОБА_4 , як особі, що не перебуває під вартою, було відомо про дату та час проголошення судового рішення, а тому строк оскарження ним ухвали рахується з 14 листопада 2019 року та закінчився 21 листопада 2019 року. Однак з апеляційною скаргою та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження звернувся лише 29 травня 2021 року, тобто з пропуском строку більше ніж на 1 рік 6 місяців.
При цьому, не встановивши в клопотанні засудженого доводів щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд не знайшов підстав для поновлення вказаного строку і задоволення клопотання ОСОБА_4 , та, керуючись положеннями ч. 3 ст. 399 КПК, повернув його апеляційну скаргу.
Колегія суддів Касаційного суду погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що, апеляційний суд, постановляючи ухвалу про відмову засудженому ОСОБА_4 у поновлені строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду першої інстанції, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в ній наведені належні і достатні мотиви та підстави ухвалення такого рішення.
Крім того, рішення судів першої інстанції може бути оскаржене до суду касаційної інстанції у випадках, передбачених ст. 424 КПК лише після їх перегляду в апеляційному порядку.
Оскільки оскаржувана засудженим ухвала Маньківського районного суду від 13 листопада 2019 року не переглядалася в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 424 КПК вона не може бути предметом перегляду касаційного суду.
Отже, касаційна скарга засуджено ОСОБА_4 не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів Касаційного суду приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвали Маньківського районного суду від 13 листопада 2019 року та Черкаського апеляційного суду від 13 липня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3