Справа № 214/1649/22
1-і/214/14/22
У Х В А Л А
Іменем України

15 березня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні ( в режимі відеоконференції) клопотання прокурора Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області перебували матеріали кримінального провадження за №0000405 від 03.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президенту України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до Розпорядження Голови Верховного суду від 06.03.2022 №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» на підставі ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану у кримінальних провадженнях, що були під територіальною юрисдикцією Цюрупинського районного суду Херсонської області, визначено підсудність за Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

На підставі чого, 11 березня 2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів, та просив суд його задовольнити..
В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначає на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є те, що обвинувачений може перехову3ватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , не має міцних родинних та соціальних зв`язків, знає про тяжкість покарання за вказаний злочин. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 має реєстрацію місця проживання: АДРЕСА_1 , але фактично там не проживає, а тому не має постійного місця проживання, тобто обвинувачений матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду в разі перебування його на волі. Окрім того, останній може незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки та потерпілий в судовому засіданні не допитувалися, є особами яким відомі обставини щодо вчинення злочину обвинуваченим. Обвинуваченому відоме їх місце проживання та в разі перебування обвинуваченого на волі, останній матиме реальну можливість здійснювати вплив на свідків та потерпілих з метою зміни їх раніше наданих свідчень, або їх спотворення, оскільки причетність ОСОБА_4 до вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України окрім зібраних доказів також ґрунтується на показах вказаних свідків та потерпілому у кримінальному провадженні. Так ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібрані доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та свідків та дослідження їх судом. Також, обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме в разі обрання обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, останній матиме можливість ігнорувати виклик до суду, прокурора, затягувати повне, всебічне, неупереджене розслідування кримінального провадження шляхом не виконання належної процесуальної поведінки обвинуваченого, може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення у якому обвинувачується, про що свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою похилого віку, ніде офіційно не працює та не має постійного джерела доходів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів в тому числі і за злочини майнового характеру. Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та просив суд відмовити у задовленні клопотання прокурора.

Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній є особою похилого віку, ніде офіційно не працює та не має постійного джерела доходів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів в тому числі і за злочини майнового характеру.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконному впливу на потерпілого та свідків з метою зміни показів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що на думку суду, є підставою для продовження останньому саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та не зазначено про існування таких доказів. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 суд на теперішній час не встановив.

Таким чином, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 , та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченому під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно останнього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350, 372 КПК України, -

ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України на строк, що не перевищує двох місяців, тобто строком до 13 травня 2022 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику ДУ «Північна виправна колонія № 90 ».

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченими - в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 16 березня 2022 року 10-30 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1