ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2021 Справа №607/13480/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0000029, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселище Золочівського району Львівської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше не судженого, про обвинувачення за ч.1 ст.368 КК України, з угодою про визнання винуватості від 29 липня 2021 року, -
встановив:
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.1 ст.368 КК України поступив до суду з угодою про визнання винуватості від 29 липня 2021 року укладеною між стороною обвинувачення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 та стороною захисту - ОСОБА_4 і захисником ОСОБА_5 . Із зазначеної угоди вбачається, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 31 о/с від 26.01.2021 року ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1
(м.Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. Наказом ГУНП в Тернопільській області №123 о/с від 12.05.2021 року ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції.
На підставі ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної поліції відносяться до правоохоронних органів. Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі Закон) визначено, що Національна поліція України (поліція) є центральним органом виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. Статтею 30 Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Згідно з п.п. «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейські є суб`єктом відповідальним за корупційні правопорушення. Відповідно до ст.22 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейським забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. Згідно зі ст.23 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейським забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави. Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобігання корупції» особа, уповноважена на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язана невідкладно вжити заходів щодо: відмови від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.Відповідно до посадової інструкції, затвердженої т.в.о. начальника відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області 22.04.2021 року, на інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 покладалися наступні обов`язки та повноваження: уживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (п.3 розділу І); у випадках, зазначених законом складає протоколи про адміністративні правопорушення, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п.7 розділу І); регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 розділу І); відповідає за внесення достовірних даних до бланків матеріалів про адміністративні правопорушення, їх збереження, у разі їх втрати несе персональну відповідальність. Негайно доповідає про це безпосередньому керівникові (п.21 розділу І).
ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, являючись працівником правоохоронного органу, та відповідно до п. 1 примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України, службовою особою та представником влади, незважаючи на свою обізнаність з вимогами вищевказаних нормативно-правових актів, будучи попередженим про обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції», які спрямовані на запобігання корупційним правопорушенням, незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою протиправного особистого збагачення, використав свої службові повноваження у злочинних цілях за наступних обставин. Так, 03.05.2021, працівники сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, а саме інспектор ОСОБА_4 та поліцейський вказаного підрозділу поліції ОСОБА_7 на службовому автомобілі здійснювали патрулювання поблизу с.Нестерівка та с.Воробіївка Тернопільського району Тернопільської області. Близько 22 години того ж дня, ОСОБА_4 на ґрунтовій дорозі поблизу лісу в с.Воробіївка Тернопільського району зупинив автомобіль марки «Фольксфаген Т4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в напрямку с. Нестерівці Тернопільського району Тернопільської області. Підійшовши до вказаного автомобіля, інспектор ОСОБА_4 повідомив, що у нього є підозри щодо керування ОСОБА_8 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд з метою виявлення такого стану з використанням спеціального технічного засобу «Драгер». ОСОБА_8 повідомив працівнику поліції ОСОБА_4 , що не вживав алкогольних напоїв 03.05.2021 року та, зважаючи на те, що трубка до газоаналізатора була вже розпакована, відмовився від проходження огляду. На вимогу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 надав своє посвідчення водія, яке працівник поліції сфотографував на власний мобільний телефон, після чого пішов у службовий автомобіль для перевірки водія щодо притягнення до адміністративної відповідальності в минулому та прийняття рішення щодо складання адміністративного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Через 10-15 хвилин ОСОБА_8 , побачивши, що до нього ніхто з працівників не підходить, поїхав до свого місця проживання.
Крім того, 03.05.2021 року близько 22 години на тому ж місці, вищевказані працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням сина ОСОБА_8 ОСОБА_9 . Тоді, ОСОБА_9 зателефонував на мобільний телефон до ОСОБА_10 , якому повідомив, що на його батька ОСОБА_8 хочуть незаконно скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення за нібито керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та що одним з працівників поліції є двоюрідний брат ОСОБА_10 ОСОБА_7 .Надалі, ОСОБА_10 , з метою встановлення обставин зупинення його дядька ОСОБА_8 , зв`язався з ОСОБА_7 та у ході розмови поліцейський вказав, що з приводу вказаної ситуації необхідно спілкуватися з ОСОБА_4 , оскільки саме ним приймається рішення щодо складання протоколу за ст. 130 КУпАП, а також повідомив, що ОСОБА_4 зустрінеться з ним через півгодини біля кам`яного кар`єру в с. Великий Глибочок Тернопільського району Тернопільської області.Під час зустрічі на обумовленому місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 . ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_10 присісти в службовий автомобіль марки «Фольксваген пасат Б5» сірого кольору. Надалі, ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на особисте протиправне збагачення, діючи з корисливих мотивів, у вищезгаданому службовому автомобілі, повідомив ОСОБА_10 про необхідність надання йому неправомірної вигоди в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. в той же вечір, тобто 03.05.2021, які ОСОБА_8 повинен передати через нього - ОСОБА_10 за нескладання протоколу про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Зазначену вимогу щодо надання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , ОСОБА_10 в той же день повідомив своєму дядьку ОСОБА_8 . ОСОБА_8 , будучи поставленим в умисно створені співробітником поліції умови, за яких він вимушений надати неправомірну вигоду, за нескладання протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_4 .Разом з тим ОСОБА_10 переказав ОСОБА_4 слова ОСОБА_8 , що вказаної суми на даний час останній немає та зможе її зібрати за декілька днів, на що поліцейський ОСОБА_4 погодився та запропонував йому з цього приводу зв`язатися з ним через свого двоюрідного брата та напарника ОСОБА_4 - поліцейського ОСОБА_7 .
Надалі, 04.05.2021 року ОСОБА_4 , намагаючись уникнути викриття своєї злочинної діяльності, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , залучив для закінчення свого умислу ОСОБА_7 , попросивши його зв`язатися з ОСОБА_10 та нагадати останньому про необхідність передачі йому грошових коштів. У свою чергу ОСОБА_7 , виконуючи прохання ОСОБА_4 , знаючи про його злочинний намір щодо одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , сприяючи вчиненню корупційного злочину та з метою приховування кримінального правопорушення, виступив як пособник у вчиненні кримінального правопорушення та 04.05.2021 р., 05.05.2021 р., 06.05.2021 р. через месенджер «Viber», на мобільний телефон ОСОБА_10 , надіслав повідомлення з нагадуваннями про необхідність надання ОСОБА_4 грошових коштів. Надалі, 06.05.2021 р. ОСОБА_10 перетелефонував до ОСОБА_7 та повідомив, що у нього вже є вся сума грошових коштів, які він повинен надати ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_7 , сприяючи вчиненню злочину, повідомив вказану інформацію ОСОБА_4 . Того ж дня 06.05.2021 р. приблизно в 15 год., перебуваючи у заздалегідь обумовленому ОСОБА_4 місці у с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. за не складання протоколу про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Згідно з угодою про визнання винуватості від 29 липня 2021 року ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.368 КК України. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання передбаченого ч.1 ст.368 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами №1508-VI від 11.06.2009, №2808-VI від 21.12.2010 р.; в редакції Законів №3207-VI від 07.04.2011 р., №221-VII від 18.04.2013 р.; із змінами, внесеними згідно із Законом №222-VII від 18.04.2013 р.; в редакції Закону №1261-VII від 13.05.2014; із змінами, внесеними згідно із Законами №1698-VII від 14.10.2014 р., №770-VIII від 10.11.2015 р., №889-VIII від 10.12.2015 р., №2617-VIII від 22.11.2018 р., №263-IX від 31.10.2019 р., №720-IX від 17.06.2020 р.) у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн., з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на один рік.
В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в ній. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Він розуміє наслідки умисного невиконання угоди. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5 просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що угоду укладено добровільно. Він розуміє, що для прокурора наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості є обмеження права прокурора на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.
Із змісту угоди про визнання винуватості від 29 липня 2021 року укладеної між стороною обвинувачення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 та стороною захисту - ОСОБА_4 і захисником ОСОБА_5 вбачається, що при її укладенні враховано обставини передбачені ст.470 КПК України, а також, вона відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Суд вважає, що укладення ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості є фактичним визнанням своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.368 КК України, що є належним і допустимим доказом його винуватості. Його дії кваліфіковано правильно. Отже, ОСОБА_4 необхідно визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.368 КК України, тобто одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади та службового становища.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його молодий вік, характеристику і те, що він раніше не суджений, а також обставини, які пом`якшують покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння встановленню істини. З метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання передбачене ч.1 ст.368 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами № 1508-VI від 11.06.2009, № 2808-VI від 21.12.2010; в редакції Законів № 3207-VI від 07.04.2011, № 221-VII від 18.04.2013; із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013; в редакції Закону № 1261-VII від 13.05.2014; із змінами, внесеними згідно із Законами № 1698-VII від 14.10.2014, № 770-VIII від 10.11.2015, № 889-VIII від 10.12.2015, № 2617-VIII від 22.11.2018, № 263-IX від 31.10.2019, № 720-IX від 17.06.2020 року) у виді штрафу, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 29 липня 2021 року.
Суд не застосовує спеціальну конфіскацію 20 000 грн., які були предметом злочину, оскільки вони підлягають поверненню власнику (законному володільцю) УСБ України в Тернопільській області, в порядку передбаченому ч.5 ст.96-2 КК України.

Отже, укладену між сторонами угоду необхідно затвердити.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_11 від 07 травня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113500 гривень, яка була внесена ОСОБА_12 . Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_13 від 06 липня 2021 року ОСОБА_4 продовжено дію обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України до 03 вересня 2021 року. Суд, зважаючи на обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, ризики, які було враховано під час прийняття рішення щодо запобіжного заходу вважає за доцільне продовжити строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків до набрання вироком законної сили.

Прокурор не заявляв клопотання, в порядку ст.182 КПК України, про звернення застави в дохід держави. Крім цього, суду не надано доказів наявності підстав передбачених ч.8 ст.182 КПК України для вирішення питання про звернення застави в дохід держави. Отже, підстав для прийняття такого рішення з ініціативи суду також немає. Тому, внесену на депозитний рахунок ТУ ДСА в Тернопільській області, згідно квитанції №8 від 11.05.2021 року заставу в сумі 113 500 гривень необхідно повернути заставодавцю ОСОБА_12 .

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Заперечень сторони захисту щодо розміру витрат на залучення експерта і підстав для їх стягнення немає. Отже, з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути в користь держави Україна витрати на залучення експертів, які зазначено в обвинувальному акті та підтверджені актами здачі приймання висновків експерта.

Накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_14 від 07 травня 2021року на кошти у сумі 20 000 гривень, тобто 40 купюр номіналом по 500 гривень кожна, з наступними серіями та номерами: ФД 6791523; ВГ 5033364; СД 5453789; АИ 9158373; АА 1172989; ХЗ 0302438; ХГ 3563939; ХБ 8329869; АЗ 2782457; МВ 7891545; МА 0392670; ЗГ 0572367; ХА 3213836; ЛЗ 1366141; ФГ 6608346; ВИ 0724066; АД 1703487; ВЗ 8723922; БА 7473887; БВ 9927312; ХЗ 0422460; ЗД 9298831; ЛЗ 1916187; АГ 8269219; ХИ 8821113; БР 6869377; ЦБ 4374071; ЛИ 0751369; ХД 2701814; БА 7856143; СГ 7322583; УД 3547909; УИ 6282841; УЗ 7192895; ВЗ 0535975; УД 6445983; ЗИ 6138049; ЗД 6978469; СД 2537184; ВД 4765949, належні УСБУ в Тернопільській області; мобільний телефон «Iphone» модель А1778 з сім картою НОМЕР_2 , належний ОСОБА_15 ; мобільний телефон марки «Redmi» модель M2003J6B2G; куртку чорного кольору; ватні фільтри, на які відібрано змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 і ОСОБА_15 арешт скасувати.

В порядку визначеному ст.100 КПК України речові докази: кошти у сумі 20000 гривень, тобто 40 купюр номіналом по 500 гривень, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Львові повернути УСБУ в Тернопільській області після набрання вироком законної сили; мобільний телефон «Iphone» модель А1778 з сімкартою НОМЕР_2 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Львові повернути ОСОБА_15 ; мобільний телефон марки «Redmi» модель M2003J6B2G та куртку чорного кольору, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м.Львові повернути ОСОБА_4 ; ватні фільтри із змивами з лівої та правої рук ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м.Львові, знищити.
Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 314, 373-376, 392 - 395, 468 - 476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 липня 2021 року укладеною між стороною обвинувачення начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 та стороною захисту обвинувачуваним ОСОБА_4 і захисником ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 1(один) рік.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави Україна витрати на залучення експертів в сумі 17 332 (сімнадцять тисяч триста тридцять три) гривні 95 ( дев`яносто п`ять) копійок.

Накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_14 від 07 травня 2021року арешт на 20 000 гривень, зокрема, 40 купюр номіналом по 500 гривень кожна, з серіями та номерами: ФД 6791523; ВГ 5033364; СД 5453789; АИ 9158373; АА 1172989; ХЗ 0302438; ХГ 3563939; ХБ 8329869; АЗ 2782457; МВ 7891545; МА 0392670; ЗГ 0572367; ХА 3213836; ЛЗ 1366141; ФГ 6608346; ВИ 0724066; АД 1703487; ВЗ 8723922; БА 7473887; БВ 9927312; ХЗ 0422460; ЗД 9298831; ЛЗ 1916187; АГ 8269219; ХИ 8821113; БР 6869377; ЦБ 4374071; ЛИ 0751369; ХД 2701814; БА 7856143; СГ 7322583; УД 3547909; УИ 6282841; УЗ 7192895; ВЗ 0535975; УД 6445983; ЗИ 6138049; ЗД 6978469; СД 2537184; ВД 4765949; мобільний телефон «Iphone» модель А1778 з сім картою НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Redmi» модель M2003J6B2G; куртку чорного кольору; ватні фільтри із змивами з лівої та правої рук ОСОБА_4 і ОСОБА_15 , скасувати.
Речові докази:
- 20 000 гривень, тобто 40 купюр номіналом по 500 гривень, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м.Львові повернути УСБУ в Тернопільській області;
- мобільний телефон «Iphone» модель А1778 з сімкартою НОМЕР_2 , який знаходяться в камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м.Львові, повернути ОСОБА_15 ;
- мобільний телефон марки «Redmi» модель M2003J6B2G та куртку чорного кольору, які знаходяться в камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м.Львові, повернути ОСОБА_4 ;
- ватні фільтри із змивами з лівої та правої рук ОСОБА_4 і ОСОБА_15 , які знаходяться в камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Львові, знищити.
ОСОБА_4 продовжити строк дії раніше покладених обов`язків до набрання вироком законної сили.
Заставу в сумі 113 500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, яку внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА в Тернопільській області, згідно квитанції №8 від 11.05.2021 року повернути заставодавцю ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1