Провадження № 1-кс/756/2907/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про зняття арешту з нерухомого майна,

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , накладеного постановою старшого слідчого прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_4 від 27.03.2012 в рамках кримінальної справи №55-4107.

В обґрунтування вимог клопотання заявник вказує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є співвласником квартири АДРЕСА_1 . У липні 2018 року під час спілкування з приватним нотаріусом з приводу продажу частки належного їй майна, остання дізналась, що на квартиру АДРЕСА_1 на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Оболонського району м. Києва ОСОБА_4 від 27.03.2012 в рамках кримінальної справи №55-4107 було накладено арешт. Разом з тим, як зазначає заявник, ОСОБА_3 не має ніякого відношення до вказаної кримінальної справи, та арешт на квартиру АДРЕСА_1 , було накладено помилково, оскільки кримінальну справу №55-4107 було порушено відносно іншої особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На сьогоднішній день кримінальна справа №55-4107 закрита, проте арешт скасований не був.

18.10.2021 року заявником до Оболонської окружної прокуратури міста Києва було направлено заяву щодо зняття арешту з майна, накладеного 27.03.2012 року постановою слідчого прокуратури Оболонського району м. Києва у кримінальній справі №55-4107.

10.11.2021 року заявником отримано листа з Оболонської окружної прокуратури м. Києва, яким їй відмовлено у скасуванні арешту, оскільки на час її звернення з відповідною заявою штатним розписом в органах прокуратури не передбачено посад слідчих та старших слідчих, таким чином відсутні правові підстави для зняття арешту, рекомендовано звернутися до суду.

З урахуванням наведеного, заявник, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_2 , просить суд задовольнити клопотання та скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження порушує її конституційні права щодо розпорядження своєю власністю.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч.2-4 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З клопотання вбачається, що арешт на нерухоме майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі№55-4107 на підставі положень КПК України 1960 року.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Зазначена норма узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відтак, на правовідносини, пов`язані зі скасуванням та/або припиненням арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року.

Проте, положеннями КПК України 1960 року передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі.

Шляхів виправлення помилки, допущеної слідчим, прокурором або судом у зв`язку з неприйняттям обов`язкового рішення про скасування арешту майна, після припинення кримінальної справи КПК України 1960 року не встановлював.

Вирішення питання про припинення втручання у право власності заявника шляхом звернення до слідчого або прокурора на підставі КПК України 1960 року не буде ефективним способом захисту порушеного права.

КПК України 1960 року не містив інституту судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування. Прийняття судом рішення щодо арешту майна як засобу забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації, з огляду на зміст п. 7 ч. 1 ст. 253, п. 8 ч. 1 ст. 324, ч. 13 ст. 335 цього Кодексу передбачалося лише після прийняття рішення про призначення до судового розгляду та під час постановлення за результатами такого розгляду вироку у кримінальній справі, направленій до суду з обвинувальним висновком.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 727/2878/19 висловила правову позицію про те, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду та обставини, що арешт на належне ОСОБА_3 майно накладене за правилами КПК України 1960 року та залишилося незнятим за цим кодексом після закриття кримінальної справи, спір про звільнення майна з-під арешту підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та не може бути вирішено судом за правилами КПК України 2012 року.

Відтак, клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про скасування арешту майна підлягає поверненню заявнику для звернення з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Однією із таких ситуацій і є постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання про скасування арешту майна.

Статтею 309 КПК України закріплено перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.05.2021 у справі №646/3986/19, при вирішенні питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, слід виходити насамперед із сутнісного критерію, визначально закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

Таким чином, з урахуванням приписів ст. 309 КПК України та висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.05.2021 у справі №646/3986/19, вказана ухвала оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 174, п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про зняття арешту з нерухомого майна повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна в порядку цивільного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1