КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/674/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 грудня 2021 року,
за участі:
представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17.12.2021 року задоволено клопотання слідчого ВРЗСТ слідчого відділу Дарницького УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним та поставити на зберігання на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Головного Управління Національної поліції у м. Києві, що по вул.. Гната Хоткевича, 20Б в м. Києві.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17.12.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Мотивуючи апеляційні вимоги адвокат зазначає, що оскаржувана ухвала винесена всупереч вимогам ст. 273 КПК України, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що подія кримінального правопорушення відбулась 29.11.2021 року, однак транспортний засіб був визнаний речовим доказом в порядку ст. 98 КПК України лише 08.12.2021 року. Протягом вказаного періоду власник майна ОСОБА_6 не був обмежений у своїх правах вільно розпоряджатися своїм майном. Як зазначає представник, встановлених документально фактів, які вказують на наявність слідів дорожньо-транспортної пригоди на вищезазначеному автомобілі органом досудового розслідування належним чином зафіксовано не було, оскільки вказані в клопотання пошкодження автомобіль міг отримати в проміжок часу з 29.11.2021 року по 08.12.2021 року, так і мати їх до події, що на думку представника вказує на недоцільність арешту зазначеного автомобіля з метою збереження слідів дорожньо-транспортної пригоди.

Поряд з цим автор апеляції звертає увагу суду, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею зазначено, що майно, на яке накладається арешт, було тимчасово вилучене в ході проведення місця події і на момент винесення ухвали перебувало на зберіганні на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Головного Управління Національної поліції у м. Києві, за адресою: вул. Гната Хоткевича, 20 б. Однак вказане не відповідає фактичним обставинам провадження, оскільки автомобіль з моменту дорожньо-транспортної пригоди не вилучався і перебував у власника без жодних обмежень щодо володіння, користування чи розпорядження.

Крім цього представник власника майна вказує на порушення органом досудового розслідування вимог ст. 214 КПК України, посилаючись на несвоєчасне внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, оскільки подія мала місце 29.11.2021 року, однак відомості були внесені 08.12.2021 року.

Одночасно апелянт зазначає, що після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудового розслідування, ОСОБА_6 14.12.2021 року був допитаний в якості свідка і на момент допиту останній вже відремонтував вищезазначений транспортний засіб і він не носить на собі слідів вчинення кримінального правопорушення, а тому на думку представника, у застосуванні такого заходу як накладення арешту відпала необхідність, оскільки він не може бути речовим доказом у справі, так як не містить на собі слідів та інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судове засідання прокурор не з`явився, направив на адресу Київського апеляційного суду клопотання про відкладення судового засідання, пояснивши неможливість прибути службовою завантаженістю у зв`язку з участю процесуального керівника у іншому судовому засіданні в рамках іншого кримінального провадження.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2021 року, процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження № 0003767 здійснюють ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Вказане свідчить про достатню кількість службових осіб органу прокуратури, які можуть приймати участь у судовому засіданні в рамках даного кримінального провадження з метою обґрунтування суду позиції сторони обвинувачення. Разом з цим 17.01.2022 року за дві години до початку призначеного судового засідання від Дарницької окружної прокуратури міста Києва на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку зайнятістю процесуального керівника, пов`язаною з участю в іншому судовому засіданні. Слід зауважити, що при цьому прокурор не наводить конкретних доказів на підтвердження обставин, що спричинили неможливість прибути до зали судових засідань Київського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги. Зокрема не надає повістку про виклик до суду для участі в судовому засіданні, що унеможливлює його присутність та не наводить вагомих доводів щодо підстав пріоритетності присутності в іншому судовому засіданні над тим, яке було призначено Київським апеляційним судом.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги представника власника майна за відсутності прокурора, оскільки сторона обвинувачення не підтвердила достатнім чином причини, що унеможливлювали прибуття у судове засідання процесуального керівника, враховуючи достатню кількість прокурорів у даному кримінальному провадженні, зазначених витязі з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 09.12.2021 року, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, доводи власника майна та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити у повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке 08.12.2021 року внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0003767.

Органом досудового розслідування встановлено, що 29.11.2021 року о 07 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи ТЗ «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 ід час проїзду нерегульованого пішохідного переходу по вул.. Садова, 118-а у м. Києві здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який внаслідок ДТП отримав травми, був доставлений до КНП КМКЛ ШМД та проходи стаціонарне лікування з 29.11.2021 року по 06.12.2021 року у відділенні нейрохірургії № 1 з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом медіального виростку лівої великої гомілкової кістки з незначним зміщенням, пошкодженням передньої хрестоподібної зв`язки.

Автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

08.12.2021 року ТЗ Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий ВРЗСТ слідчого відділу Дарницького УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, зокрема ТЗ Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 .

У клопотанні орган досудового розслідування зазначив, що існує необхідність у накладенні арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

17.12.2021 року ухвалою Дарницького районного суду міста Києвазодоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним та поставити на зберігання на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Головного Управління Національної поліції у м. Києві, що по вул.. Гната Хоткевича, 20Б в м. Києві.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК Українипідстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.
З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, оскільки в даному кримінальному провадженні він відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Що стосується доводів представника власника майна відносно того, що автомобіль певний час у власника не вилучався та був відремонтований, а відтак, на думку сторони захисту, не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003767 від 08.12.2021 року здійснюється за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

З клопотання та доданих до нього матеріалів, зокрема протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.11.2021 року та доданої до нього плану-схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що подія ДТП відбулась за участі транспортного засобу марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , який мав механічні пошкодження, характерні для вказаного ДТП.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 286 КК України та наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що в даному випадку автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 розглядається органом досудового розслідування як безпосереднє знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а відтак існує необхідність у збереженні слідів від механічних пошкоджень, які характерні для таких, що отримані під час дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що на даному етапі достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому беручи до уваги, що вказаний транспортний засіб у кримінальному провадженні розглядається як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а відтак існують ризики у вигляді подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження даного автомобіля з метою знищення ймовірних слідів вчинення кримінального правопорушення.

Більш того, представник власника майна у апеляційній скарзі самостійно констатував, що ОСОБА_6 відремонтував транспортний засіб. Вказана обставина на думку колегії суддів не може свідчити про те, що після ремонту автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 не носить на собі слідів вчинення кримінального правопорушення, а у застосуванні такого заходу як накладення арешту відпала необхідність, оскільки він не може бути речовим доказом у справі, так як не містить на собі слідів та інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на ту обставину, що питання наявності слідів вчинення кримінального правопорушення, характер механічних пошкоджень та інші обставини для встановлення об`єктивної істини щодо причетності вказаного автомобіля до ДТП потребують спеціальних знань та спеціальних методів з`ясування, а відтак можливі лише із залученням експерта, який зможе провести відповідні дослідження та надати свій експертний висновок навіть враховуючи той факт, що автомобіль був відремонтований та зазнав механічних втручань та змін.

Зазначена представником власника майна обставина щодо ремонту транспортного засобу лише підтверджує наявність ризику псування речового доказу в розумінні знищення на ньому слідів від ймовірного вчинення кримінального правопорушення, а відтак не може бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ч.3 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

З наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 » д.н.з. НОМЕР_1 постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Крім того на даному етапі досудового розслідування та в рамках розгляду поданої апеляційної скарги колегія суддів не може вирішувати питання щодо наявності слідів вчинення кримінального правопорушення як інформації, що містить вказаний речовий доказ, оскільки це питання вноситься до компетенції осіб зі спеціальними знаннями і рішення щодо вказаного питання виноситься у формі експертного висновку.

Колегія суддів за вищенаведених обставин приходить до висновку, що вказане майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, проведення призначених у кримінальному провадженні експертиз та по суті розглядається як знаряддя вчинення кримінального правопорушення в розумінні ч. 1 ст. 286 КК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу, знаходять підтвердження.

Колегія суддів, уважно дослідивши клопотання про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали, також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів також приймає до уваги інші відомості, надані стороною захисту під час перегляду апеляційним судом оскаржуваної ухвали. Зокрема заяви ОСОБА_15 від 07.12.2021 року про відсутність претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_6 . Однак приходить до висновку, що вказані обставини не містяться в матеріалах провадження, не були враховані слідчим суддею під час постановлення оскаржуваного судового рішення, а відтак не можуть слугувати підставою для визнання його незаконним або необґрунтованим і як наслідок скасування з цих підстав.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші доводи апелянта не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 17.12.2021 року задоволено клопотання слідчого ВРЗСТ слідчого відділу Дарницького УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 про арешт майна та накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним та поставити на зберігання на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Головного Управління Національної поліції у м. Києві, що по вул.. Гната Хоткевича, 20Б в м. Києві, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4