Справа № 159/1298/21
Номер провадження 1-кп/167/18/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000713, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п.1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в :

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою був застосований на підставі ухвали Рожищенського районного суду Волинської області від
29 вересня 2021 року у зв`язку із наявністю ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, вчинення кримінальних правопорушень. Ухвалою цього ж суду від 24 листопада 2021 року продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 до 22 січня 2022 року.
До суду від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів із підстав існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих, вчинення кримінальних правопорушень. Вказує, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. Так, з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину до нього не може бути застосовано домашній арешт та особисте зобов`язання. Також до обвинуваченого не може бути застосовано й особисту поруку через відсутність особи, яка б заслуговувала на довіру та яка змогла б поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Враховуючи, що інкримінований ОСОБА_6 злочин пов`язаний із застосуванням насильства до потерпілих, до нього не може бути застосовано й запобіжний захід у вигляді застави.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та зазначив, що ризики, які стали підставами для застосування до останнього запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати. Звертав увагу, що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначали, що побоюються за своє життя та здоров`я, тому такий ризик як незаконний вплив на них з боку обвинуваченого ОСОБА_6 продовжує існувати.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку тримання під вартою у зв`язку з тим, що іншим судом до обвинуваченого вже застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні.
Нормою ч. 3 ст. 331 КПК передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Рожищенським районний судом Волинської області під час судового розгляду в даному кримінальному провадженні заслухано показання потерпілих, досліджено письмові та речові докази, частково заслухано показання свідків. Суд ще має заслухати показання обвинуваченого та частини свідків. Крім того, стороною обвинувачення під час судового розгляду зазначалося про необхідність допиту в судовому засіданні експерта. Отже, на даний час не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Наведені обставини свідчать про неможливість завершення судового провадження до спливу продовженого строку тримання обвинуваченого під вартою 22 січня 2022 року.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд визнає, що прокурором доведено наявність істотного ризику вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, оскільки такий висновок ґрунтується на наявності у ОСОБА_6 непогашеної судимості за вчинення корисливих злочинів, за які він відбував покарання у виді позбавлення волі, і знову обвинувачується у вчиненні умисних злочинів корисливого характеру. Така обставина, в сукупності із відсутністю в обвинуваченого легальних джерел доходу, свідчить про обґрунтованість ризику можливості вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Суд також враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 6, 12 ч. 2
ст. 115 КК, які, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а тому, в разі визнання його винуватим, може бути призначено покарання зокрема й у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Такі обставини можуть спонукати обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду та планувати втечу. Продовжує також існувати ризик незаконного впливу на потерпілих, оскільки останні під час їх допиту повідомляли суду про побоювання за власне життя та здоров`я. Наявність постійного місця проживання в обвинуваченого та його соціальні зв`язки у даному випадку не є визначальними чинниками у формуванні поведінки ОСОБА_6 .
Під час розгляду клопотання прокурор довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, застава, особиста порука та особисте зобов`язання) не буде дієвим для запобігання вищезазначених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою викликане інтересами дієвості кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуального обов`язку явки до суду за судовим викликом та запобігання можливостям обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і вчиняти кримінальні правопорушення.
Доводи сторони захисту про неможливість продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки такий вже застосований, суд не приймає до уваги, так як цей запобіжний захід обраний в іншому кримінальному провадженні і не впливає на вирішення цього питання Рожищенським районним судом Волинської області. Більше того, доказів про такі обставини стороною захисту до суду не подано.

Отже, враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до норми п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК є підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесятиденний строк.
При цьому, беручи до уваги пункти 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства та які спричинили загибель людини, тому суд, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені статтями 177,
178 КПК, одночасно із продовженням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.
Керуючись статтями 110, 177, 178, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст. 369 КПК, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.
Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів до 18 березня 2022 року включно.
Дата оголошення повного тексту ухвали: 19 січня 2022 року о 12 год. 45 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3