Справа № 675/1626/21
Провадження № 1-в/675/127/2021
У Х В А Л А
"22" жовтня 2021 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ЗВК № 58 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ізяслав в режимі відеоконференцзв`язку справу за клопотанням начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» погодженого із головою спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , засуджений 05.03.2010 за вироком апеляційного суду Хмельницької області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 15 років позбавлення волі. Також, вказаним вироком з ОСОБА_5 стягнуто судові витрати у розмірі 1680,06 грн.
Ухвалою Верховного Суду України від 14.09.2010, вирок апеляційного суду Хмельницької області від 05.03.2010 залишено без зміни.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18.02.2016, у відповідності до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, у період з 12.10.2008 по 14.09.2010, в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 12.10.2008.

Кінець строку: 08.11.2021.

Державна установа «ЗВК (№ 58)» клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник установи ОСОБА_4 , клопотання підтримав та зазначив, що ОСОБА_5 на даний час виправився, а тому йому можливо замінити реальне відбуття покарання на умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, мотивуючи тим, що засуджений не довів, що на день звернення до суду з даним клопотанням він виправився.
Заслухавши пояснення засудженого, представника ЗВК № 58, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений вироком апеляційного суду Хмельницької області за п. 4 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України до 15 років позбавлення волі. Покарання він відбуває в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» з 12 листопада 2010 року.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Як встановлено судом, станом на 08.02.2018 ОСОБА_5 відбув 3/4 строку покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці, та навчання. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці, та навчання за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину і призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.
Згідно характеристики на засудженого станом на 22.03.2016, останній характеризувався посередньо, що стало передумовою про відмову йому в направленні матеріалів Регіональної комісії, щодо переведення засудженого на підставі ч. 1 ст. 101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення (витяг з протоколу засідання комісії ЗВК (№ 58) від 24.03.2016 № 6).
Також з характеристики ОСОБА_5 від 01.11.2016 вбачається, що останній характеризується посередньо, тому комісією ДУ «ЗВК (№ 58)» з питань розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутою частини покарання більш м`яким, переведення засуджених на підставі ст. 101 КВК України, ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів в суд, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення (витяг з протоколу засідання комісії ЗВК (№ 58) від 10.11.2016 № 26).
Крім того, комісією ДУ «ЗВК (№ 58)» від 09.02.2018 вирішено відмовити в направленні матеріалів в суд, щодо застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення (витяг з протоколу засідання комісії ЗВК (№ 58) від 09.02.2018 № 3).
Слід вказати, що з початку відбування покарання по 09.02.2018 (день засідання комісії), ОСОБА_5 мав 6 заохочень та 3 стягнення, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, які були погашенні. Тобто за вказаний період поведінка ОСОБА_5 під час відбуття покарання не змінювалася, та розцінювалася комісією як такому, що не стає на шлях виправлення, а у вересні 2021 року комісією було констатовано, що він став на шлях виправлення.
За даними характеристики та довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 станом на 23.09.2021, останній з 16.10.2008 утримувався в Хмельницькому слідчому ізоляторі. За час утримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 12.11.2010 відбуває покарання в Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)». Характеризується добре. За час відбуття покарання допустив чотири порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності рішенням дисциплінарної комісії. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочувався 9 разів. Працевлаштований на посаді старшого днювального відділення № 3 дільниці ресоціалізації, до праці ставиться позитивно. Виконавчі листи в установу не надходили. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Творчість» та «Підготовка до звільнення». На профілактичних обліках установи не перебуває.
Проте, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 на день звернення до суду з даним клопотанням, в ДУ «Замкова виправна колонія (№ 58)» офіційно не працевлаштований, що стверджується довідками установи № № 247, 276 від 23.09.2021 та 21.10.2021, а також роздруківкою з особового рахунку засудженого.

Разом з тим, згідно вказаних документів, ОСОБА_5 був працевлаштований на території колонії з 02.2011 року кухарем, з 01.2012 року перукарем, з 01.2015 року по 12.2018 рік в майстерні установи, а з 03.2019 року по 09.2019 рік кухарем, за що й отримував заробітну плату.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 був працевлаштований на території колонії з 02.2011 року по 09.2019 рік, та з початку відбування покарання по 09.02.2018 характеризувався посередньо, а надалі отримавши додатково 3 заохочення та 1 стягнення, характеризується добре.
Однак судом зауважується, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений на день внесення даного подання виправився.

Наявність заохочень, які відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого надані за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки та правил внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, що відповідно до вимог КВК України є обов`язком засудженого впродовж всього строку відбування покарання, а не його правом.

Слід звернути увагу на те, що пільга про застосування умовно-дострокового звільнення для ОСОБА_5 настала з 08.02.2018. Відповідно засуджений сумлінніше розпочав ставитися до своєї поведінки, та ставлення до праці, що стверджується попередніми витягами з протоколу засідання комісії ЗВК (№ 58) з питань розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутою частини покарання більш м`яким, переведення засуджених на підставі ст. 101 КВК України, тобто суд розцінює вказане, що поведінка ОСОБА_5 почала лише змінюватися у позитивну сторону з даного місяця, а до цього вона була посередньою.
Вказане дає підстави вважати, що останні покращення у поведінці засудженого, на думку суду, направлені на уникнення відбування покарання в місцях позбавлення волі і не свідчать про те, що він виправився.
Також, характеризуючи особу ОСОБА_5 , слід вказати, що в матеріалах його особової справи наявна вимога щодо його попередніх судимостей, відповідно до якої останній був неодноразово судимий, а саме: 08.01.1992 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. ст. 206 ч. 2, 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 06.12.1993 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 140 ч. 2 КК України до виправних робіт строком 2 роки з конфіскацією майна та з утриманням 20% заробітної плати; 15.04.1999 Львівським обласним судом за ст. 101 ч. 3 КК України до 12 років позбавлення волі. 21.01.2002 постановою Львівського апеляційного суду вирок від 15.04.1999 змінено перекваліфіковано ст. 101 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) на ст. 121 ч. 2 КК України (в редакції 2001 року) і призначено покарання на строк 10 років позбавлення волі. Звільнений 29.12.2006 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяць 6 днів.
Тобто засуджений належних висновків для себе не зробив, вчинив новий особливо тяжкий злочин, за який відбуває покарання. Зазначені обставини свідчать про кримінальну направленість дій та поведінки засудженого ОСОБА_5 .

Крім того, з вироку апеляційного суду Хмельницької області від 05.03.2010 за яким відбуває покарання ОСОБА_5 , вбачається, що поміж призначеного йому покарання з нього стягнуто судові витрати у розмір 1680,06 грн., які засуджений по теперішній час не відшкодував, хоча отриував заробітну плату на території колоній, що і не заперечується ним у судовому засіданні.
Згідно форми проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення підсистеми «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, рівень вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_5 є середнім.

Як зазначалося вище, для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може бути застосоване судом, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Однак, дослідивши в сукупності вищевказані докази, як підставу для застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, оцінюються судом, як намагання створити умови для такого звільнення, оскільки з початку відбування покарання він характеризувався посередньо, мав, як стягнення, так і заохочення, а починаючи з лютого 2018 року характеризується позитивно.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 лише розпочав намагатись змінювати свою поведінку, і дані про те, що така поведінка є зразковою, передчасні, а тому клопотання до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 107 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», яке погоджене спостережною комісією при Шепетівській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженому з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя: ОСОБА_1