Справа № 710/1982/21
Провадження № 1-кп/710/7/22
УХВАЛА

25.01.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення:
прокурора начальника Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
з боку захисту -
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому засіданні залі суду в м. Шпола клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2021 за № 0000578 за обвинуваченням
ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 12.08.2021 близько 19:40 год, перебуваючи у домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час сварки зі своєю дружиною ОСОБА_6 , тримаючи останню за волосся, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень волочив її по підлозі, після чого кулаком правої руки наніс не менше трьох ударів по голові, зокрема, в область лівої височної ділянки ОСОБА_6 та хапав руками ОСОБА_6 за передпліччя, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді забійних гематом лівої височної ділянки, передпліччя та колінних суглобів, які відповідно до висновку експерта від 20.10.2021 №_05-6-01/331_ відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України - як умисне легке тілесне ушкодження.
Після призначення кримінального провадження до підготовчого судового засідання від потерпілої ОСОБА_6 надійшло клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку х відмовою від приватного обвинувачення, оскільки обвинувачений відшкодував потерпілій моральну шкоду та вони між собою примирилися.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого просили задовольнити клопотання потерпілої.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, так як дане кримінальне правопорушення стосується домашнього насильства.
Заслухавши учасників провадження, суд дійшов наступного.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Вимогами п.1 ч.1 ст. 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження) КК України.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Так, питання щодо можливості закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством при відмові потерпілого від обвинувачення було предметом розгляду об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновки в постанові від 12.02.2020 (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19), згідно з якими злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 за № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 007.12.2017 за № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Одночасно згідно з п. 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 за № 2229-VIII фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 за № 2227-VІІІ доповнено ч. 1 ст. 67 КК України п. 61 відповідно до якого, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.
Аналогічна позиція Верховного Суду вказана і в постанові від 19.03.2020 у справі №675/813/19.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_7 та, зокрема, було визнано обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо подружжя.
Тобто ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, пов`язаного із домашнім насильством, ця обставина була визнана обтяжуючою та він має можливість захищатися від цього обвинувачення.
За таких обставин відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 не може бути закритим у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Керуючись ст. ст. 284, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження за п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1