Справа № 463/680/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/207/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2022 року про відмову у задоволенні його скарги на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 від 10 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №00001075 від 17 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 від 10 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №00001075 від 17 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 покликається на те, що у діях слідчих, які фігурують у вказаному кримінальному провадженні є явні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, оскільки ухвалою слідчого суддів від 26 червня 2020 року у справі №461/4937/10 було зобов`язано слідчого ГУНП у Львівській області, уповноваженого на проведення досудового розслідування кримінального провадження №0003514 (на той час ОСОБА_9 ), розглянути клопотання ОСОБА_7 від 9 червня 2020 року з дотриманням положень ст. 220 КПК України та повідомити його про результати розгляду у спосіб та строки, визначені КПК України, тобто виконати вимоги ч. 2 або ч. 5 ст. 55 КПК України. Однак цього рішення суду слідчий ОСОБА_9 не виконав.
Стосовно пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що повного тексту оскаржуваного рішення суду ні 16 лютого 2022 року, ні в подальшому, не отримав. Повний текст ухвали оприлюднено на сайті судових рішень 21 лютого 2022 року. З огляду на наведене, вважає причину пропуску строку поважною та просить такий поновити.
Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення апеляційного розгляду, до суду не з`явився.
ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. 12 березня 2022 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_6 , у якій просив розгляд апеляційної скарги проводити у його відсутності та відсутності ОСОБА_7 , подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.
З огляду на те, що учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, з метою дотримання процесуальних строків, визначених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести апеляційний розгляд без учасників провадження.
Перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений адвокатом ОСОБА_6 з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про отримання ним оскаржуваної ухвали, та такий підлягає поновленню.
Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановленні відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення.
З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що закриття кримінального провадження є закінченням досудового розслідування та одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
В силу завдань кримінального провадження слідчий, дізнавач повинні вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, 17 вересня 2021 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, надійшла ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року у справі №463/8375/20 про зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 20 серпня 2020 року. Згідно з даною заявою, старшим слідчим в ЛВС ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003514 не виконано ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2020 року у справі №461/4126/20 та віл 26 червня 2020 року у справі №461/4937/20. На думку заявника, прийняті рішення за результатами розгляду його клопотань мали розглядатись відповідно до вимог ст. 220 КПК України, тобто прийняте за результатами їх розгляду рішення мало бути прийняте у виді постанови, а не листа.
Крім того, 17 грудня 2021 року на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, надійшла ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2021 року у справі №463/13114/21 про зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за усною заявою ОСОБА_7 від 9 серпня 2021 року. Згідно з даною заявою, слідчим СВ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003514 не виконано ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова. На думку заявника, прийняті рішення за результатами розгляду його клопотань мали розглядатись відповідно до вимог ст. 220 КПК України, тобто прийняте за результатами їх розгляду рішення мало бути прийняте у виді постанови, а не листа. Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000647 від 17 грудня 2021 року.
Постановою процесуального керівника від 6 січня 2022 року вказані кримінальні провадження об`єднані в одне.
У ході досудового розслідування слідчим було допитано заступника начальника ВП - начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , який зазначив, що з 16 березня 2020 року заявник ОСОБА_7 , який перебуває у статусі свідка, та його адвокат ОСОБА_6 неодноразово подавали заяви та клопотання про визнання ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні №0003514 від 27 листопада 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 364-1 КК України за фактом зловживання посадовими особами виконавчих органів Львівської міської ради службовим становищем при погодженні містобудівної документації та виданні дозволів на здійснення забудови м. Львова з порушенням містобудівного та пам`яткоохоронного законодавства при забудові на АДРЕСА_1 . На вказані заяви та клопотання слідчим ОСОБА_9 неодноразово, у передбачені кримінальним процесуальним законом строки, надавались відповіді у формі листів про те, що на даний час відсутні підстави у визнанні ОСОБА_7 потерпілим. При цьому відповіді у формі постанови про відмову у задоволенні клопотань не оформлялись, оскільки нормами чинного КПК України чітко визначено коло осіб, які мають право подавати клопотання у ході досудового розслідування. Стосовно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2020 року, то така слідчому ОСОБА_9 не скеровувалась, а була отримана останнім 10 червня 2020 року, після чого 11 червня 2020 року слідчим повторно розглянуто клопотання ОСОБА_7 від 11 листопада 2019 року та 11 червня 2020 року, про що надано відповідь.
Згідно з висновком службового розслідування від 9 жовтня 2020 року відомості щодо невиконання старшим слідчим ОВС ОМВ СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 вимог ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова не підтвердились.
Крім того, слідчим допитано як свідка слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , який зазначив, що вкінці 2020 року його призначили старшим групи слідчих у кримінальному провадженні №0003514 від 27 листопада 2018 року; клопотання про визнання ОСОБА_7 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні не надходили. Також допитаного як свідка ОСОБА_7 , який у своїх показаннях підтвердив доводи, викладені у заяві, однак не надав підтверджень стосовно вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду дійшла до переконання, що під час досудового розслідування слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_11 , провівши необхідні слідчі дії, дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Висновки слідчого ОСОБА_12 про відсутність у діях заступника начальника ВП начальника СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 та слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, ґрунтуються на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження та належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст. 94 КПК України, зроблені слідчим з врахуванням показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_7 , долучених документів та такі відповідають фактичним обставинам, з чим погоджується й колегія суддів апеляційного суду.
Слідчий суддя під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_13 постанови про закриття кримінального провадження.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що у ході досудового розслідування проведені усі необхідні слідчі дії для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, відтак доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, а тому підстав для її скасування та постанови слідчого про закриття кримінального провадження не вбачається.
Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 від 10 січня 2022 року про закриття кримінального провадження №00001075 від 17 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4