Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у судовому провадженні 11-сс/4806/62/22 про відмову у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000200 внесеному у Державний єдиний реєстр досудових розслідувань від 08.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2022.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.02.2022, для розгляду судового провадження 11-сс/4806/62/22 про відмову у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000200 від 08.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

До початку апеляційного розгляду суддя ОСОБА_3 заявив усно самовідвід у даному судовому провадженні, посилаючись на те, що процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000200 від 08.07.2021, в рамках якого заявлено клопотання про арешт майна, здійснює прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , який являється його зятем, тобто близьким родичем, що у свою чергу може викликати в учасників провадження сумніви в неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_3 під час розгляду судового провадження і є безумовною підставою, яка, відповідно до п.1 ч.1 ст.75 КПК України, виключає його участь у розгляді кримінального провадження.

Заслухавши пояснення судді ОСОБА_3 з приводу заявленого самовідводу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що заява судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.6 Європейскої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, зазначена міжнародна-правова норма, у тому числі й ст.53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1,2,4,7,11 відповідним Законом № 474/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а

-2-

також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.ст.8, 9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 №1906-ІУ в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п. п.1 та 3 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача, а також у разі, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження.

У відповідності до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Апеляційним судом встановлено, що у кримінальному провадженні №0000200 від 08.07.2021, в рамках якого заявлено клопотання про арешт майна, здійснює процесуальне керівництво прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 . При цьому, вбачається, що апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді від 14.02.2022 подав прокурор ОСОБА_5 .

Апеляційним судом встановлено, що прокурор ОСОБА_5 являється зятем судді ОСОБА_3 , тобто його близьким родичем.

Вищенаведені норми та обставини свідчать про те, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.75 КПК України участь судді ОСОБА_3 у цьому судовому провадженні не допускається, у зв`язку із чим, заява про самовідвід визнається обґрунтованою і підлягає задоволенню.
Керуючись ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.8,9,22,55,64 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 №1906-ІУ, ст.ст.76,81,82,405 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Судове провадження 11-сс/4806/62/22 про відмову у накладенні арешту на майно у кримінальному провадженні №0000200 внесеному у Державний єдиний реєстр досудових розслідувань від 08.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, за апеляційною скаргою прокурора групи прокурорів Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2022 передати до канцелярії суду для заміни судді ОСОБА_3 в порядку ст.35 КПК України.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: