Справа №:755/8701/19
Провадження №: 1-кс/755/4929/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2021 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

адвоката ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

встановив

02.11.2021 року у провадження суду надійшло дане клопотання захисника-адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.04.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 3187.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року по справі № 755/8701/19 в рамках кримінального провадження № 0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на вказану вище квартиру було накладено арешт. При цьому, ОСОБА_5 була відсутня під час винесення вказаної вище ухвали, а дізналася про неї з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказав на існування підстав для скасування арешту на вказану вище квартиру у зв`язку із відсутністю подальшої потреби в застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження та необґрунтованістю накладення арешту, оскільки як вбачається з листа Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 23.10.2021 року № 10.54-50-5275ВИХ-21 06.11.2020 року слідчий ОСОБА_7 прийняв рішення про закриття кримінального провадження № 0000060 на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, що свідчить про те, що слідчий може закрити кримінальне провадження у тих випадках, коли відсутні законні підстави для продовження такого кримінального провадження, а отже і необхідність в ньому.

Прокурор про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду клопотання суду не надавав.

У судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_4 клопотання підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Заслухавши доводи ОСОБА_4 та її захисника-адвоката ОСОБА_3 , прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що Дніпровським УП ГУНП в м. Києві 16.05.2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 за заявою ОСОБА_8 , а саме, що 08.05.2019 року невідомими особами під виглядом нових власників квартири, намагались зламати замки та зайти до квартири, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року по справі № 755/8701/19 в рамках кримінального провадження № 0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України було накладено арешт шляхом заборони відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Підставою для накладення арешту відповідно до змісту ухвали є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вбачається з наданих до клопотання письмових доказів та матеріалів кримінального провадження № 0000060, 06.11.2020 року старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 винесена постанову про закриття кримінального провадження № 0000060, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.05.2019 року за заявою ОСОБА_8 на підставі абз. 14 ч.1 ст.284 КПК України

В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В силу положень ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. Їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Ятрідіс проти Греції "). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Як встановлено в ході розгляду клопотання кримінальне провадження закрито постановою слідчого, який згідно з приписами КПК України 2012 року, не наділений повноваженнями скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема,під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Така правова позиція висловлена в постанові ВП ВС у справі № 727/2878/19 від 30.06.2020 року.

Оскільки кримінальне провадження закрито, і питання про скасування арешту майна не вирішено при закритті кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне в порядку здійснення судового контролю задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та скасувати арешт майна, оскільки у подальшому застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження відпала необхідність, а наявність арешту порушує права власника майна.

З урахуванням викладеного, клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року по справі № 755/8701/19 в рамках кримінального провадження № 0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 376, КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року в рамках кримінального провадження №0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року в рамках кримінального провадження № 0000060 від 16 травня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя :