Справа № 503/1594/21
Провадження № 1-кп/503/29/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000987 від 08.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовці Кодимського району Одеської області, громадянина України, українця, учня 11-го класу КЗ «Писарівський заклад загальної середньої освіти», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 09.12.2021 року Кодимським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , захисник неповнолітнього обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , представник служби у справах дітей ОСОБА_8 , представник сектору ювенальної превенції ОСОБА_9 ,

встановив:
07.11.2021 року близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_3 знаходячись неподалік території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у якому проживає ОСОБА_5 , з яким у ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_3 не маючи наміру на заподіяння будь-яких тілесних ушкоджен ь ОСОБА_5 , хоча міг і повинен був передбачити можливість настання негативних наслідків, внаслідок злочинної недбалості схопив потерпілого за одяг та штовхнув, від чого ОСОБА_5 впав на праву руку та отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому правої променевої кістки у типовому місці.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності свого законного представника ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 , визнав свою вину у вчиненні вище викладеного кримінального правопорушення надавши покази, які відповідають фактичним обставинам, та зазначив, що розкаюється у його вчиненні і просив сурове не карати, а також попросив пробачення у потерпілого за вчинене.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні просила не засуджувати сина до реального відбування призначеного покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо вирішення питання про відповідальність неповнолітнього підтримав позицію прокурора.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини з наданням відповідних показів, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю інших доказів, досліджених в судовому засіданні, зокрема:
- висновком експерта від 08.11.2021 року № 161 за результатом проведення судово-медичної експертизи (а.с.46-48), згідно якої у ОСОБА_5 були виявленні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці, сінець обличчя, синець тулубу та садно правої нижньої кінцівки. Вказані тілесні ушкодження утворилися в результаті дії тупого (тупих) предмета (предметів), індивідуальні особливості контактуючої поверхні якого (яких) у властивостях ушкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги та інші схожі предмети. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (садно з темно-червоною, підсохлою поверхнею, що знаходиться нижче рівня навколишньої неушкодженої шкіри, синці мають синюшно-багряний колір), а також дані медичної документації, слід вважати, що всі вищезазначені тілесні ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою, та могли бути спричинені 07.11.2021 р. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, спричиняє тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п. 2.2.2 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження у вигляді синців та садна не є небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи різноманітний характер та різносторонню локалізацію вищевказаного тілесних ушкоджень, слід вважати, що їх утворення одномоментно, в умовах падіння з положення стоячи на площину (з висоти власного зросту), є малоймовірним. Про те, враховуючи характер та локалізацію (в типовому місці) закритого перелому правої променевої кістки не виключається, що дане ушкодження могло бути спричинене в умовах падіння з положення стоячи на площину (з висоти власного зросту). Під час судово-медичної експертизи ОСОБА_5 у нього було виявлено сім тілесних ушкодження. Виходячи з цього травмуючий предмет міг діяти на тіло підекспертного не менше як сім разів.
Отримавши показання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, дослідивши письмові докази сторони обвинувачення, враховуючи те, що неповнолітній обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів дослідження доказів у провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів.
Учасникам судового провадження судом було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і не заперечували.
Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих неповнолітнім обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому ОСОБА_3 повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття і вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
Відповідно до наявних у суду відомостей, з`ясування яких передбачено ст. 91, 485, 487 КПК України, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення інкримінованого правопорушення досяг 16 річного віку; є здоровим за станом здоров`я, не має проблем з фізичним станом здоров`я, які б вливали на функціонування у повсякденному житті, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває; ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння має характер щирого каяття з твердженням того, що не вчинятиме протиправних дій та пов`язує вчинене з перебуванням під впливом і не замисленістю про наслідки своїх дій; неповнолітній виховується у повній сім`ї, батьки не перебувають у шлюбі, в сім`ї неповнолітній є молодшою дитиною, оскільки має старшу сестру, яка вже має власну сім`ю та проживає окремо; матеріальне становище сім`ї задовільне, сім`я забезпечена житлом із задовільними умовами проживання; між ним та матір`ю відсутні довірчі стосунки через закритість неповнолітнього, внаслідок чого останній не завжди розповідає їй про особисте; в просоціальних видах діяльності не зацікавлений, допомагає по господарству і багато часу проводить за ремонтом мотоцикла; за місцем навчання характеризується як учень який має початковий та середній рівень знань, потребує постійного контролю, порушує правила поведінки в навчальному закладі, не завжди виконує вимоги вчителів, а через лінощі не виконує домашні завдання; за місцем проживання та навчання характеризується посередньо; притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності.
Аналіз інформації з досудової доповіді органу з питань пробації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, вказує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінений як середній, у зв`язку з чим виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а для мінімізації ризиків вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає необхідні спільні зусилля неповнолітнього обвинуваченого, його сім`ї та сектору з питань пробоції за такими напрямками як проведення спільної наради з ЦСС, ССД та органу з питань пробації щодо подолання злочинності серед неповнолітніх; періодично здійснювати оцінку потреб сім`ї неповнолітнього, забезпечити надання соціальних послуг, що потребує обвинувачений та члени його сім`ї; батькам неповнолітнього повноцінно виконувати батьківські обов`язки, більше приділяти увагу сину, цікавитися його особистим життям, успіхам та невдачам; сприяти неповнолітньому в виборі життєвих цілей; проводити роз`яснювальні бесіди виховного характеру про важливість отримання професійної освіти та недопущення в подальшому правопорушень зі сторони ОСОБА_3 ; заходи впливу на криміногенні потреби спрямувати на формування у неповнолітнього критичного та раціонального мислення, навичок здійснення вибору взаємодії, що сприяє здоровим сімейним стосунках, асертивної поведінки, планування та постановки цілей.
При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, у зв`язку з чим приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міру покарання у виді позбавлення волі з урахуванням положень ст. 102 КК України та у межах, установлених у санкції ст. 128 Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
09 грудня 2021 року Кодимським районним судом Одеської області було ухвалено обвинувальний вирок, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення 19 березня 2021 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та зі звільненням на підставі ст. 75, 104 КК України від відбування цього покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Згідно першого речення ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. При цьому, ч.1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до першого речення абзацу другого пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (надалі за текстом постанова Пленуму), суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.
Ураховуючи зазначене вище суд вважає необхідним призначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Згідно абзацу першого пункту 23 постанови Пленуму, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК (2341-14) остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Таким чином враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, зокрема посередні характеристики за місцем проживання та навчання, притягнення до кримінальної відповідальності за раніше вчинене кримінальне правопорушення, суд доходить висновку про можливість виправлення неповнолітнього без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе прийняти рішення про його звільнення від відбування остаточного покарання з випробуванням із визначенням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід до обвинуваченого, не застосовувалися.
Речові докази і документи, а також процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, з урахуванням покарання призначеного вироком Кодимського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч.1 і 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, внаслідок чого призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки
На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- а також додатковий обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок»: Модуль 1 «Успішне спілкування»; Модуль 3 «Освіта та працевлаштування»; Модуль 4 «Цілепокладення та побудова життєвих планів».
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1