Справа № 496/2021/21
Провадження № 1-кп/496/429/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дальник Біляївського району Одеської області, з неповною середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 21.01.2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі та відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки,

- у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2021 року о 21 годині 30 хвилин, в темний час доби, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, підбіг до потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, утримуючи у правій руці каміння, яке підібрав з землі, наніс останній удар у голову, таким чином подавив її волю до супротиву та вирвав з її рук мобільний телефон марки ХІАОМІ Мі 10 Lete в корпусі синього кольору вартістю 2000 гривень з SIM карткою оператора ПрАТ «Київстар», номер НОМЕР_1 , яка не має матеріальної цінності для потерпілої. Після чого неповнолітній ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном втік та розпорядився ним на власний розсуд. Внаслідок вказаних дій неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав при цьому пояснив, що з метою заволодіння мобільним телефоном він близько о 22 годині вийшов на вулицю та помітив дівчину, взяв камінь та пішов за нею. Підійшовши з заду вдарив камінням по голові дівчини, вона впала на землю, а він заволодів мобільним телефоном. У скоєному каявся.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 до судового засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просила призначити міру покарання ОСОБА_6 на розсуд суду та розгляд справи проводити у її відсутність.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає ОСОБА_6 винним у скоєнні вказаного злочину і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та вчинив навмисний корисний тяжкий злочин в період відбування покарання з випробуванням, за місцем навчання характеризується негативно, за місцем проживання посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а відповідно до висновку судово-психіатричних експертів №153 від 23.03.2021 року ОСОБА_6 на час який відноситься до скоєння правопорушення, в якому він підозрюється, будь-яким хронічним психічним розладом, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, ознак тимчасово розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв клінічні ознаки: «Легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими розладами» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Б70.0» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), яка за глибиною та ступенем виразності не позбавляла його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на час який відноситься до скоєння правопорушення, в якому він підозрюється, знаходився у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, при цьому його дії не були обумовлені маяченням, обманами сприйняття, афективними розладами та кількісно порушеною свідомістю, тому за своїм психічним станом він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час будь-яким хронічним психічним розладом, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждає, ознак тимчасово розладу психічної діяльності не виявляє, а виявляє клінічні ознаки «Легкої розумової відсталості з мінімальними поведінковими розладами» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Б70.0» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), глибина і ступень виразності якої не позбавляють його здатності правильно сприймати обставини, що мають значення для справи і давати про них правильні покази, приймати участь у слідчих діях і стати перед судом. Підозрюваний ОСОБА_6 за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Орган пробації у досудовій доповіді надав висновок, в якому зазначив, що враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення в період відбування покарання з випробуванням та має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та в період іспитового строку знову вчинив навмисний тяжкий корисливий злочин, що свідчить на схильність його на вчинення навмисних корисних злочинів, негативну характеристику за місцем навчання та посередню характеристику за місцем проживання, висновок органу пробації про те, що виправлення без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства, а тому суд вважає, що його виправлення можливе в умовах ізоляції від суспільства. Наявність пом`якшуючих обставин: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність обтяжуючих обставин дають підстави суду призначити мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Оскільки обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, а тому йому необхідно призначити покарання відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України.

Крім цього, так як обвинувачений після оголошення вироку з метою уникнення покарання може переховуватися, а тому суд вважає можливим обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, ст. ст. 71, 100, 174, ч. 2 ст. 186 КК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.01.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обвинуваченому ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою і утримувати його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком суду законної сили. Взяти під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту взяття під варту, тобто з 13 вересня 2021 року.

Скасувати арешт застосований ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду від 5 березня 2021 року на мобільний телефон марки ХІАОМІ Мі 10 Lete в корпусі синього кольору вартістю 2000 гривень з SIM карткою оператора ПрАТ «Київстар», номер НОМЕР_1 та змив речовини темно бурого кольору, каміння сіро-жовтого кольору неправильної форми.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки ХІАОМІ Мі 10 Lete в корпусі синього кольору вартістю 2000 гривень з SIM карткою оператора ПрАТ «Київстар», номер НОМЕР_1 повернути потерпілій, а змив речовини темно бурого кольору, каміння сіро-жовтого кольору неправильної форми, що зберігається в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1