Справа № 203/5739/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження №0001558, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 19.03.2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, вид покарання - 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуте покаранням за вироком Кіровського районного суду від 11.02.2020 року та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, знову скоїв аналогічний корисливий злочин.

Так, 09.12.2021 року близько 11.00 години, ОСОБА_3 знаходячись на АДРЕСА_2 , у якого виник злочинний умисел на вчинення повторного заволодіння чужим майном шляхом обману. Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 обрав об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить ОСОБА_6 .

Після чого, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, шляхом обману, переконав потерпілу ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон Samsung Galaxy А3».
При цьому, потерпіла ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, помиляючись про дійсні наміри ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №92 на пр. О. Поля у м. Дніпрі, передала ОСОБА_3 свій мобільний телефон Samsung Galaxy А3, та через деякий час після того, коли ОСОБА_3 відійшов від потерпілої ОСОБА_6 на декілька метрів, втратила його з поля зору.

Таким чином, ОСОБА_3 заволодів чужим майном, а саме, мобільним телефоном Samsung Galaxy А3, шляхом обману та з місця вчинення злочину зник разом із викраденим майном, після чого розпорядився ним на власний розсуд, а саме шляхом закладу до ломбарду «Онікс», чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1020 грн. 00 коп.

Тобто, своїми діями, які виразились у заволодінні чужим майном шахрайським шляхом, вчиненого повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

24 грудня 2021 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України, а також у відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України письмову згоду надану прокурору потерпілою на укладення ними угоди.

Угодою визначена міра покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки без реального відбуття покарання, на підставі ч. 2 ст. 75 КК України із застосуванням випробувального терміну на два роки, з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим, в присутності захисника останнього, та за згодою потерпілої, вказуючи на її відповідність вимогам закону.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. Свою провину обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному. Також, ОСОБА_3 зазначив, що розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди про визнання винуватості розуміє та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, просила проводити розгляд кримінального провадження без її участі.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим слід затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.ч. 4, 5 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про визнання винуватості розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також, інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Порушення прав обвинуваченого при укладанні даної угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Потерпілою ОСОБА_6 , у відповідності до ч. 4 ст. 469 КПК України, надано письмову згоду прокурору на укладення між ним та обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання, оскільки, узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Зазначене в угоді покарання буде достатнім, виконає мету призначеного покарання, а також, буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігатиме вчиненню ним нових злочинів.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 24 грудня 2021 року між прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001558.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає, покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 6635-21 від 17.12.2021 року в сумі 343 (триста сорок три) гривні 22 (двадцять дві) копійки.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1