Справа № 357/7118/21
У Х В А Л А

17 січня 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області заяву судді Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

10.01.2022 року суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 , у провадженні якої перебуває судове провадження ЄУН 357/7118/21, провадження 1-кп/357/494/22 з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, заявлено самовідвід.
Самовідвід суддею заявлено на підставі п 4 ч.1 ст. 75 КПК України, відповідно до якої суддя, не може брати участі у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Викладаючи обставини для самовідводу суддя посилається на те, що у її провадженні перебувала справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (ЄУН 357/3353/21, провадження №1-кп/З57/2102/21).
За результатами його розгляду суддею ухвалено постанову від 29 березня 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, - закрите, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Предметом розгляду були такі події: «10 березня 2021 року протягом дня ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно свого брата ОСОБА_5 сварку в ході якої ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, намагався затіяти бійку, вчинивши домашнє насильство психологічного характеру, передбачене ст. 173-2 ч. 2 КУпАП».
Таким чином, суддя зазначає, що у її провадженні перебувала справа про адміністративне правопорушення, події у якій якої стосуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сторонами кримінального провадження у справі ЄУН 357/7118/21, провадження № 1-кп/З 57/494/22 та є схожими з подіями викладеними в пред`явленому ОСОБА_4 обвинуваченню.
Крім того суддя як на правове обґрунтування заявленого самовідводу посилається на положення ст. 15 Кодексу суддівської етики а також практику Європейського суду з прав людини у (п. 50, 52 у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року за заявою № 33949/02), п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року за заявою № 4785/05, п.п. 116-119 у справі «Рудніченко проти України», заява № 2775/07.

Суддя ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися.
Вивчивши матеріали заяви та матеріали судового провадження суддя приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.
Як видно з матеріалів судового провадження, у якому міститься обвинувальний акт, ОСОБА_6 обвинувачується у домашньому насильстві тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань. Згідно з висунутим обвинуваченням події мали місце 28.01.2021, 09.02.2021, 18.02.2021 та 09.03.2021.
Таким чином висунуте ОСОБА_6 обвинувачення не стосується події, яка мала місце 10.03.2021 та на яку посилається суддя у заяві про самовідвід.

У справі «Рудніченко проти України», Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 11 липня 2013 року констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за такого обґрунтування.
«116. Звертаючись до цієї справи, Суд зазначає, що суддя Р., який визнав заявника винним у складі єдиного судді, раніше розглянув по суті справу співучасника заявника ОСОБА_7 , у рамках якого вона висловила свою думку щодо причетності та ролі як Б., так і заявника, вважаючи, зокрема, що вони діяли у змові та що ініціативою заявника було викрадення разом з Б. обладнання з автомобілів ( див. пункт 13 вище). Обидві вищезазначені справи стосувалися однієї події та передбачали оцінку одних і тих же доказів.
117.Більше того, як зазначив заявник, суддя Р. сама визнала це підставою для своєї заяви про самовідвід, яка, однак, була відхилена з формальних підстав, оскільки відвід цього судді не вимагається відповідно до норм законодавств
118. (див. пункти 36-37 вище).
119.Отже, Суд визнає, що ця ситуація може викликати в заявника об`єктивно обґрунтовані сумніви щодо неупередженості цього судді ... сам факт того, що заявника судив суддя, яка сама поставила під сумнів її неупередженість у його справі, підриває вигляд справедливого судового розгляду.
120.Суд вважає цього достатнім, щоб зробити висновок, що суд, який визнав заявника винним, не може вважатися неупередженим».
Така позиція відображена і підтримується у постанові Першої судової палати Верховним Судом від 13 грудня 2018 року у справі ЄУН 552/4932/17 та постанові Великої Палати Верховним Судом від 14 листопада 2018 року у справі ЄУН 1-96/2007.
Аналізуючи наведені у заяві обставини, що стали підставою для самовідводу через призму правового висновку у рішенні Європейського суду з прав людини суддя приходить до висновку, що правовий висновок ЄСПЛ ґрунтується на принципово інших фактичних обставинах та відповідних їм правовідносинам.
Зокрема суддя бере до уваги, що суддею ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження по суті висунутого обвинувачення не досліджуються обставини та не дається юридична оцінка доказам, які були предметом розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення.
Правова позиція судді у іншій справі щодо інших (хоча і схожих) фактичних обставин щодо одних і тих же осіб сама по собі не може свідчити про упередженість судді при розгляді по суті нової справи щодо нового обвинувачення.
У заяві не наведено будь-яких інших обставин, які б свідчили, в ході розгляду суддею ОСОБА_3 справи про вчинення адміністративного правопорушення виникли суб`єктивні чи об`єктивні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.
За таких обставин правова позиція судді ОСОБА_3 про свою упередженість за викладених у заяві підстав на переконання судді не є підставою для відводу від розгляду судового провадження, а тому законних підстав для задоволення заяви про самовідвід судді немає.
На підставі викладеногоі керуючись ст. ст.75, 76, 80, 81 КПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви судді Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду судового провадження (ЄУН 357/7118/21, провадження 1-кп/357/494/22)за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, відмовити.

Ухвала судді оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1