КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003822 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаньків Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 10лютого 2000 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 17, ст. 140 ч. 2 КК України на одн рік позбавлення волі;
- 22 лютого 2001 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 140 ч. 2, ст. 44 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі; згідно ст. 45 КК України засуджений умовно з іспитовим строком один рік;

- 18 грудня 2001 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3, 71 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі;
- 06 березня 2002 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4 КК України на чотирироки позбавлення волі;
- 28 грудня 2006 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 2 КК України на три рокипозбавлення волі;
- 10 лютого 2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст. 186 ч. 2 КК України на чотирироки позбавлення волі;
- 12 липня 2010 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 4 КК України на чотирироки позбавлення волі;
- 14 листопада 2013 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ст. 15 ч. 2, ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України на п`ятьроків позбавлення волі; звільнений 10липня 2018 з ДУ «Райківецька виправна колонія (№ 78)» по відбуттю строку покарання;
- на даний час обвинувальні акти відносно ОСОБА_7 перебувають на розгляді в Шевченківському районному суду за ч. 2 ст. 186 КК України, та у Печерському районному суді м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року,
в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.
По справі вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , будучи неодноразово засудженим за скоєння умисних злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення таких злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 10 червня 2020 року ОСОБА_7 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебували на території ПКіВ «Гідропарк» у місті Києві, а саме - за адресою: м. Київ, вул. Передміська Слобідка, 1, де помітили раніше їм не знайомого ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа вступили між собою у попередню злочинну змову про спільне відкрите викрадення у ОСОБА_8 наявних при ньому матеріальних цінностей.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою підійшли до ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_7 дістав з кишені свого одягу балончик з речовиною сльозоточивої та дратівної дії - капсаїцином та розпилив наявну у балончику речовину у напрямку потерпілого, не спричинивши останньому при цьому шкоди для здоров`я. Потерпілий розпочав відходити далі від ОСОБА_7 , однак зачепився за бордюр та упав на землю, випустивши з рук наявний при ньому поліетиленовий пакет. В цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа притисла рукою потерпілогодо землі, не даючи можливостічинити опір, тобто застосувала щодо потерпілого насилля, яке не є небезпечним для його життя і здоров`я, а ОСОБА_7 в свою чергу обшукав кишені ОСОБА_8 з метою заволодіння наявними при потерпілому матеріальними цінностями. Нічого не виявивши у кишенях потерпілого, ОСОБА_7 підняв з землі поліетиленовий пакет ОСОБА_8 , у якому виявив належний останньому прозорий чохол, у якому знаходилися грошові кошти в сумі 450 грн. та «Картка Киянина», які ОСОБА_7 дістав із чохла, тобто повторно відкрито викрав у потерпілого, після чого разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши своїми протиправними діями потерпілому матеріальну шкоду на суму 450 грн.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що докази, на яких ґрунтується обвинувальний вирок суду є неналежними і недопустимими.

Зокрема, як зазначає адвокат ОСОБА_6 , даючи оцінку показанням потерпілого необхідно врахувати його похилий вік, а також те, що не задовго до подій, які мали місце 10 червня 2020 року, потерпілому робили операцію на очах, у зв`язку з чим він міг помилитися та вказати не на ту особу, яка вчинила злочин.

З цих же підстав, на думку апелянта, не можна приймати до уваги відомості, які містяться в заяві про злочин, протоколі особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 від 10 червня 2020 року, протоколі пред`явлення особи для впізнання від 23 червня 2020 року, оскільки ці документи складено зі слів потерпілого. Крім того, згідно доводів апеляційної скарги, сама слідча дія, яка зафіксована в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 23 червня 2020 року була проведена з порушенням вимог ст. 228 КПК України.

Також, на думку захисника, є процесуально не належними і протоколи пред`явлення особи для впізнання від 11 червня 2020 року за участі свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . До того ж, як зазначає апелянт, дані свідки безпосередньо не вказують на ОСОБА_7 , як на особу, яка вчинила злочин. Не містить таких відомостей і: протокол огляду місця події; протокол огляду предметів від 22 липня 2020 року; висновок експерта №11-1/395 від 26 червня 2020 року.

Що стосується показань свідка ОСОБА_11 , то на думку апелянта, вони не можуть прийматися судом до уваги, оскільки останній не є безпосереднім учасником подій, а лише прибув на виклик, який надійшов на лінію «102» і зустрівся з потерпілим, який і ввів його в суть справи.

Не погоджується апелянт і з посиланнями суду першої інстанції, як на докази вини свого підзахисного, на постанову про визнання предметів речовими доказами, оскільки саме по собі таке процесуальне рішення не має доказового значення.

Крім того, захисник вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги показання свідка ОСОБА_12 , зазначаючи, що наявність між вказаним свідком і ОСОБА_7 дружніх стосунків, ніяким чином не може впливати на правдивість наданих цим свідком показань.

Таким чином, апелянт вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, а викладені в ньому висновки не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
10 червня 2020 року ОСОБА_7 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебували на території ПКіВ «Гідропарк» у місті Києві, а саме - за адресою: м. Київ, вул. Передміська Слобідка, 1, де помітили раніше їм не знайомого ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа вступили між собою у попередню злочинну змову про спільне відкрите викрадення у ОСОБА_8 наявних при ньому матеріальних цінностей.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою підійшли до ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_7 дістав з кишені свого одягу балончик з речовиною сльозоточивої та дратівної дії - капсаїцином та розпилив наявну у балончику речовину у напрямку потерпілого, не спричинивши останньому при цьому шкоди для здоров`я. Потерпілий розпочав відходити далі від ОСОБА_7 , однак зачепився за бордюр та упав на землю, випустивши з рук наявний при ньому поліетиленовий пакет. В цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа притисла рукою потерпілогодо землі, не даючи можливостічинити опір, тобто застосувала щодо потерпілого насилля, яке не є небезпечним для його життя і здоров`я, а ОСОБА_7 в свою чергу обшукав кишені ОСОБА_8 з метою заволодіння наявними при потерпілому матеріальними цінностями. Нічого не виявивши у кишенях потерпілого, ОСОБА_7 підняв з землі поліетиленовий пакет ОСОБА_8 , у якому виявив належний останньому прозорий чохол, у якому знаходилися грошові кошти в сумі 450 грн. та «Картка Киянина», які ОСОБА_7 дістав із чохла, тобто повторно відкрито викрав у потерпілого, після чого разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши своїми протиправними діями потерпілому матеріальну шкоду на суму 450 грн.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Свої висновки про наявність в діях ОСОБА_7 складу вказаного кримінального правопорушення суд першої інстанції зробив на підставі досліджених доказів, а саме:

- показаньпотерпілого ОСОБА_8 , з яких вбачається, що 10 червня 2020 року о 09 голині 50 хвилин він вийшов на станції метро Гідропарк та пішов в сторону храму. Коли йшов, то почув, що його хтось наздоганяє та торкається йому плеча. Повернувшись назад, йому в обличчя пустили газ з балончика. Нападників було двоє, один із них перебуває в залі суду. Сам він, потерпілий, був в окулярах. Лівою рукою він намагався прикритись, а правою відштовхнути нападника, та зачепившись за бордюр упав на правий бік та його придавили рукою, щоб він не міг підвестися. Один з нападників нишпорив у його задній кишені. Також вони подивились, що є в пакеті, витягнули гроші, 2 купюри номіналом по 200 грн., 2 - по 20 грн., 1 - по 10 грн. та «Картку киянина» та швидко пішли в сторону з якої прийшли. На допомогу нікого не кликав. Потім він побачив, що вони віддалились метрів на 150-200, підійшли до площадки на території Гідропарку та постояли там декілька хвилин. Один пішов на цю площадку та сів там між двома чоловіками, а інший пішов в рощу та зник. Він підійшов до обвинуваченого, який сидів на лавці та попросив повернути йому «карту киянина», щоб він міг доїхати додому. Той показав йому свій гаманець та сказав, що його речей в нього не має. Далі він пішов до метро та попросив, щоб його пропустили, оскільки на нього напали, працівники метрополітену викликали поліцію та швидку. Працівникам патрульної поліції він показав місце де на нього напали та вказав, що йому бризнули в очі з балончику. Він з працівниками поліції пройшов до тієї площадки де бачив обвинуваченого, який сидів там між двома чоловіками. Працівникам поліції обвинувачений сказав, що не знає потерпілого, та що він на нього наговорює. Повідомив, що з балончика бризкав саме обвинувачений, оскільки той стояв першим до нього, інший був за спиною обвинуваченого. Після цього він їх бачив не чітко. Те, що обвинувачений був разом з іншою особою він зрозумів, оскільки вони разом пішли.

- показань свідка ОСОБА_13 , з яких вбачається, що він знає обвинуваченого у зв`язку з виконанням службових обов`язків, працюючи на посаді поліцейського. Перебуваючи на чергуванні з напарником, отримав виклик, що в ОСОБА_14 пограбували людину, скориставшись газовим балончиком. Прибувши в ОСОБА_14 , зустріли потерпілого, який повідомив, що двоє незнайомих використавши щодо нього балончик, відібрали у нього картку киянина та 400 грн. Сказав, що знає де вони знаходяться та провів їх до лавки на якій сиділо троє чоловіків. Потерпілий вказав на обвинуваченого та повідомив, що це він зробив. Інші хлопці сиділи і випивали. Потерпілий повідомив, що обвинувачений підсів до хлопців. Підійшли до обвинуваченого для встановлення його особи, який був в штанах і без футболки та яку одягнув згодом. На його думку обвинувачений був у нетверезому стані, вони представились йому, попросили його встати, одягли кайданки та викликали слідчо-оперативну групу. Обвинувачуваний не висловлював погроз, просто заперечував факт, що він взяв речі у потерпілого, поводив себе агресивно. Під час затримання обвинуваченого у нього нічого не вилучалось, лише було проведено поверхневу перевірку під час якої було виявлено газовий балончик. Він викидав все з кишень, нібито це не його. Карти киянина біля нього не було. Обвинуваченого впізнав потерпілий, який також повідомив, що попередньо звертався до чоловіків на лавці з вимогою віддати речі та згодом було викликано поліцію.
- показань свідка ОСОБА_11 , з яких вбачається, що обвинувачений йому відомий у зв`язку з виконанням службових обов`язків. В червні 2020 року, перебуваючи на посаді поліцейського, під час патрулювання з напарником Віктором Вайдич Дніпровського району м. Києва надійшов виклик на лінію 102 про те, що в Гідропарку вчинено грабіж. Під`їхавши на місце, вони вийшли з автомобіля та перейшли на інший бік ОСОБА_14 та біля входу в метро зустрілись з потерпілим. У потерпілого було вологе лице. З потерпілим пройшли до обвинуваченого, який був з двома чоловіками та перебували в стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий вказав на обвинуваченого, повідомивши, що саме він є та особа, яка вчинила грабіж відносно нього. Також вказав, що був спільник, але спільник втік. Вони затримали обвинуваченого шляхом застосування кайданок та викликали слідчо-оперативну групу. Зі слів потерпілого, його пограбували із застосуванням газового балончика в обличчя, забрали грошові кошти у розмірі 300-400 грн. та можливо мобільний телефон, щодо телефону точно не пам`ятає. Закіров розмахував руками, висловлювався ненормативною лексикою та перебував в стані алкогольного сп`яніння. Слідчо-оперативна група затримала його в порядку ст. 208 КПК України. Поняті відпочивали на лавці поряд із затриманим на відстані 10 метрів. Під час повторного допиту свідок ОСОБА_11 надав показання з яких вбачається, що він не бачив ряд осіб на місці затримання ОСОБА_7 , крім двох чоловіків, що відпочивали поряд, та до нього не підходила свідок ОСОБА_12 . Вони не садили ОСОБА_7 до автомобіля, оскільки було скоєно злочин та ними було викликано слідчо-оперативну групу для проведення слідчо-оперативних дій. Вказав, що їм заборонено саджати затриманих до свого автомобіля. Крім того, обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння та міг зіпсувати службове авто. Їх автомобіль знаходився біля площадки для пенсіонерів. Третій працівник поліції, водій їх автомобіля пізніше під`їхав до місця поряд з місцем затримання обвинуваченого. Обвинувачений спочатку надав неправдиву інформацію щодо свого прізвища під час встановлення його особи. У ОСОБА_7 була нагрудна сумка чи барсетка в якій знаходився газовий балончик. Вони разом зі слідчо-оперативною групою перебували на місці події до завершення слідчих дій та доставили ОСОБА_7 до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві. Загалом було шість співробітників поліції, із них слідчо-оперативна група була в кількості трьох осіб;
- протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, згідно якого 10 червня 2020 року, близько 10 години 00 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Передмістна Слобідка на громадянина ОСОБА_8 напали двоє невідомих застосувавши газовий балончик та викрали пакет в якому знаходилися гроші в сумі 400 грн. та «Картка киянина»;
- протоколу огляду місця події від 10 червня 2020 року, закінченого о 12 годині 30 хвилин, з якого вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості, що розташована у лісі за адресою: м. Київ, вул. Передмістна Слобідка. На вказаній ділянці місцевості виявлено пакет поліетиленовий чорного кольору, який має пошкодження у вигляді розривів. Дана ділянка вночі освітлюється, має встановлені ліхтарі. На вищевказаній ділянці місцевості відсутні камери відеоспостереження;
- протоколу особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 10 червня 2020 року, з якого вбачається, що під час особистого обшуку громадянина ОСОБА_15 (надалі з`ясовано особу - ОСОБА_7 ) було виявлено та вилучено: із задньої лівої кишені брюк чорного кольору грошові кошти в сумі 58 грн., із задньої правої кишені брюк чорного кольору гаманець зеленого кольору в якому виявлено грошові кошти в сумі 203 грн., сувенірні грошові кошти номіналом 100 доларів США - 6 шт., банківська карта «Приватбанк», дві картки «Метро», дисконтна картка, квитки для проїзду, презерватив; із другої кишені, передньої правої кишені брюк чорного кольору було виявлено грошові купюри номіналом 200 грн. 1 шт., також з кишені було виявлено брелок та предмет сувенірний схожий на патрон; на поясі брюк з лівої сторони виявлено сумочку чорного кольору в середині якої знаходиться предмет зовні схожий на газовий балончик. Присутній при огляді потерпілий ОСОБА_8 чітко впізнав ОСОБА_15 ( ОСОБА_16 ) як особу, яка вчинила відносно нього злочин;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 червня 2020 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фото №2 особу, яка 10 червня 2020 року у ПКіВ «Гідропарк» постукала його по плечу, бризнула газом з балончика в обличчя, забрала з пакету належні йому грошові кошти та картку киянина. Впізнає за ознаками обличчя в їх сукупності. Згідно довідки пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на фото №2 зображений громадянин ОСОБА_7 ;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11 червня 2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав особу чоловіка, який стояв другим зліва, як особу, що 10 червня 2020 року приблизно о 10 годині 40 хвилин підходив до нього в ПКіВ «Гідропарк» та повідомив, що «гопнув» чоловіка, а також повідомив інші обставини зустрічі з ним. Впізнана особа назвалась ОСОБА_7 який підтвердив факт зустрічі зі свідком ОСОБА_10 ;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11 червня 2020 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнав особу чоловіка, який стояв другим справа, третім зліва, як особу, що 10 червня 2020 року приблизно о 10 годині 15 хвилин підходив до нього в ПКіВ «Гідропарк» та повідомив, що «гопнув мужика », а також повідомив інші обставини зустрічі з ним. Впізнана особа назвалась ОСОБА_7 , який підтвердив факт зустрічі зі свідком ОСОБА_9

- висновку експерта №11-1/395 від 26 червня 2020 року, згідно якого в наданому на дослідження металевому балончику виявлено отруйну речовину подразнюючої дії капсаїцин;
- протоколу огляду предметів від 22 липня 2020 року;
- постанови про визнання предметів речовими доказами в кримінальному провадженні, згідно якої доказове значення у кримінальному провадженні мають наступні предмети:газовий балончик «СО FOG» в чохлі; тампон із змивом з обличчя потерпілого; предмети, схожі на грошові кошти, а саме: купюра номіналом 200 грн.; купюра номіналом 100 грн.; номіналом 50 грн.; 2 купюри номіналом 20 грн.; 3 купюри номіналом 10 грн.; 5 купюр номіналом 5 грн.; 3 купюри номіналом 2 грн.; 8 купюр номіналом 1 грн.; монета 2 грн.; монета 10 коп.;
- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10 червня 2020 року;
Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З огляду на наведені докази суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що потерпілий, зважаючи на його вік та стан здоров`я, міг помилково вказати на ОСОБА_7 , як на особу, яка здійснила на нього напад та викрала належне йому майно, на думку колегії суддів є безпідставними.

Так, згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, на громадянина ОСОБА_8 здійснили напад двоє чоловіків, застосували газовий балончик, та викрали його речі. З показань потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що 10 червня 2020 року о 09 голині 50 хвилин він вийшов на станції метро Гідропарк та пішов в сторону храму. Коли йшов, то почув, що його хтось наздоганяє та торкається плеча, у зв`язку з чим він повернувся назад. В цей часйому в обличчя пустили газ з балончика. Нападників було двоє. Зачепившись за бордюр він упав та його придавили рукою, щоб він не міг підвестися. Один з нападників нишпорив у його задній кишені. Нападники викрали з його пакету гроші та «Картку киянина» і швидко пішли. Потім він побачив, що нападники підійшли до площадки на території Гідропарку та постояли там декілька хвилин. Один пішов на цю площадку та сів між двома чоловіками, а інший пішов в рощу та зник. Він підійшов до обвинуваченого, який сидів на лавці та попросив повернути йому « ІНФОРМАЦІЯ_2 », щоб він міг доїхати додому, на що отримав відмову. Після того, як приїхали працівники поліції, він їм показав місце де на нього напали та вказав, що йому бризнули в очі з балончику. Він з працівниками поліції пройшов до тієї площадки де бачив обвинуваченого, який сидів там між двома чоловіками.
В подальшому під час проведення слідчої дії, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпілий вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка разом з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, здійснила на нього 10 червня 2020 року напад та пограбувала, що відображено у протоколі від 23 червня 2020 року.

Відповідно до протоколу особистого обшуку від 10 червня 2020 року, у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено серед іншого і предмет схожий на газовий балончик.

Згідно висновку експерта № 11-1/395 від 26 червня 2020 року, у наданому на дослідження металевому балончику, виявлено отруйну речовину подразнюючої дії.

Також, згідно показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , 10 червня 2020 року вони перебуваючи на чергуванні, отримали виклик, що в Гідропарку сталося пограбування із застосуванням газового балончика, прибувши на місце зустрілися з потерпілим, з яким прослідували до місця де сидів ОСОБА_7 з двома іншими чоловіками. Потерпілий вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка заволоділа його майном. Також, потерпілий повідомив, що був спільник, про те він утік.

Крім того, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11 червня 2020 року за участю свідка ОСОБА_10 та протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11 червня 2020 року за участю свідка ОСОБА_9 , вони впізнали ОСОБА_7 , як особу, яка 10 червня 2020 року приблизно о 10 годині 15 хвилин підходила до них в ПКіВ «Гідропарк» та повідомив, що «гопнув мужика».

Вище наведене, на переконання колегії суддів, спростовує доводи захисника з приводу того, що потерпілий міг помилитися вказуючи на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила щодо нього напад та пограбувала його, оскільки зазначені докази є логічними, послідовними, не місять між собою суперечностей та доповнюють один одного.

Порушення норм КПК України при зібрані вказаних доказів, зокрема при проведені такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , колегією суддів не встановлено.

З цих же підстав колегія суддів відхиляє доводи захисника з приводу того, що не можна приймати до уваги відомості, які містяться в заяві про злочин, протоколі особистого обшуку затриманого ОСОБА_7 від 10 червня 2020 року та протоколі пред`явлення особи для впізнання від 23 червня 2020 року.

Не погоджується колегія суддів із доводами апеляційної скарги про неналежність таких доказів, як показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також протоколу огляду місця події від 10 червня 2020 року, протоколу огляду предметів від 22 липня 2020 року, висновку експерта № 11-1/395 від 26 червня 2020 року, з зазначених адвокатом підстав, а саме, що свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_13 не були безпосередніми очевидцями подій, а лише прибули на виклик, а інші докази, в тому числі і пояснення свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , прямо не вказують на ОСОБА_7 , як на особу яка вчинила злочин.

Так пояснення свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_13 узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, в тому числі і протоколом огляду місця події від 10 червня 2020 року, протоколом огляду предметів від 22 липня 2020 року, висновком експерта № 11-1/395 від 26 червня 2020 року, доповнюють один одного, не містять суперечностей та підтверджують існування перебігу самої події кримінального правопорушення. Ті обставини, що дані свідки не були безпосередніми очевидцями події, вказують лише на те, що надані ними показання є похідними доказами у справі, про те не можуть бути визнані з цих підстав неналежними доказами.

Що стосується свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , то вказані свідки в судовому засіданні суду першої інстанції не допитувалися та їх показання, надані на досудовому розслідуванні, судом не досліджувалися, у зв`язку з чим не надається їм оцінка і апеляційним судом.

Також, колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції, з яких він не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_12 . Так, з пояснень вказано свідка вбачається, що 10 червня 2020 року о 10 годині вона з друзями, в тому числі і ОСОБА_7 , прямували з Гідропарку до метро. Біля площадки пенсіонерів сиділи двоє хлопців та розпивали спиртні напої. ОСОБА_7 підійшов до них попросити підкурити, а вона з друзями пішла далі та біля метро чекала на ОСОБА_7 приблизно 15-20 хвилин, після чого вирішила повернутися. Коли повернулася то побачила, що ОСОБА_7 стояв з працівниками поліції, які в подальшому посадили останнього до машини та поїхали.

Зазначені показання не узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, в тому числі і з показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що до ОСОБА_7 . ОСОБА_12 не підходила. Не згадує про ОСОБА_12 і потерпілий. Крім того, вказаний свідок не заперечує, що ОСОБА_7 відлучався від їх компанії та його не було близько 15-20 хв.

Також, не ґрунтуються на вимогах закону доводи захисника з приводу того, що постанова про визнання предметів речовими доказами сама по собі не має ніякого доказового значення. У відповідності до вимог чинного КПК України, рішення суду має ґрунтуватися на підставі належних та допустимих доказів. Допустимими доказами, у відповідності до ч. 1 ст. 86 КПК України, є докази, які отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Постанова про визнання майна речовим доказом, є одним з тих процесуальних документів, яким орган досудового розслідування підтверджує законність зібрання доказів по справі. Наявність постанови про визнання майна речовим доказом надає суду можливість встановити допустимість таких доказів.
За наведеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, такими, що ґрунтуються на належних і допустимих доказах, які були досліджені судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування ухваленого ним вироку, а відтак апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,без зміни.
Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3