ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/16164/21
Провадження № 1-кп/522/2377/21

09 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_3 ,
обвинувачений - ОСОБА_4 ,
захисник - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000543 від 04.07.2021 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання до моменту затримання не мав, раніше неодноразово судимого:
-15.11.1999 Малиновським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 81 КК України до 1 року позбавлення волі, з випробуванням на 1 рік;
-30.08.2000 Апеляційним судом Одеської області за ч.3 ст.142, ст.17, п. «А» ст.93, ст.42 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 07.11.2006 умовно-достроково невідбутий строк 1 рік 11 місяців 6 днів;
-10.12.2009 Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.69, ст.70, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 05.08.2011 по відбуттю строку покарання;
-14.06.2013 Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.153 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 27.11.2013 по відбуттю строку покарання;
-08.09.2019 Приморським районним судом м. Одеси за п.13 ч. 2 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі, звільнився 11.10.2019 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

04.07.2021 ОСОБА_4 , перебуваючи в нічний час біля будинку АДРЕСА_1 , побачив ОСОБА_6 , який спав на сходах вказаного будинку та тримав у руці мобільний телефон. В цей час, у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне таємне викрадання чужого майна, а саме належного ОСОБА_7 мобільного телефону.
Реалізуючи зазначений намір, 04.07.2021 року приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 , який спав на сходах будинку АДРЕСА_1 , та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними для потерпілого і перехожих громадян, умисно, повторно і з корисливих мотивів викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон торгової марки «Xіаоmі», моделі «Redmi Note 7», синього кольору, Imeil: НОМЕР_1 , Imei2: НОМЕР_2 , вартістю 6 000 гривень, який знаходився у чохлі чорного кольору, вартістю 200 гривень, та в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_3 , вартістю 50 гривень, а всього майна, яке належить потерпілому, на загальну суму 6 250 гривень. Таємно викравши майно ОСОБА_6 в розмірі 6 250 гривень, ОСОБА_4 покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення, майном потерпілого розпорядився на власний розсуд.
Вказаним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 6 250 гривень.
30.07.2021 ОСОБА_4 , перебуваючи в нічний час біля торгового павільйону «Квіти», розташованого за адресою: місто Одеса, вул. Мечникова, 90/1, побачив ОСОБА_9 , яка тримала в руках мобільний телефон. В цей час, у ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на повторне відкрите викрадання чужого майна, а саме належного ОСОБА_10 мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, 30.07.2021 приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_4 підбіг з-за спини до ОСОБА_10 , яка знаходилась біля торгового павільйону «Квіти», та, з метою подолання опору потерпілої, умисно наніс удар кулаком правої руки в область лівого плеча ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_4 умисно штовхнув руками ОСОБА_9 у спину. Подавивши волю ОСОБА_10 до опору та спричинивши останній насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, 30.07.2021 приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, умисно, повторно та з корисливих мотивів, відкрито заволодів, шляхом ривку, мобільним телефоном ОСОБА_10 торгової марки «Хiаоmi», моделі «Redmi Note 9», Imeil: НОМЕР_4 , Imei2: НОМЕР_5 , синього кольору, вартістю 6 500 гривень, який знаходився у силіконовому чохлі, вартістю 300 гривень, та в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_6 , вартістю 50 гривень, а всього майна, яке належить ОСОБА_10 , на загальну суму 6 850 гривень. Відкрито заволодівши майном ОСОБА_10 , в розмірі 6 850 гривень, ОСОБА_4 зник з місця вчинення ним кримінального правопорушення, майном потерпілого розпорядився на власний розсуд.
Вказаним кримінальним правопорушенням, потерпілій ОСОБА_10 , спричинено матеріальний збиток на загальну суму 6 850 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні зазначених злочинів визнав повністю, в ході допиту підтвердив, що таємно заволодів мобільним телефоном, належним потерпілому ОСОБА_7 , за обставин, викладених у обвинувальному акті, а також відкрито заволодів мобільним телефоном, належним потерпілій ОСОБА_10 за обставин, викладених у обвинувальному акті.
За відсутності заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено їх дослідження допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що стосуються особи обвинуваченої, вирішення питання речових доказів та інших процесуальних питань.
При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 злочинів за вказаних вище обставин, а його дії вірно кваліфіковано:
за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинене повторно.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, один з яких які відносяться нетяжких, а інший до тяжких злочинів, особу винного, який офіційно не працює на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, постійного місця мешкання до моменту затримання не мав.
Обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, засуджувався до покарання у виді позбавлення волі, відбувши покарання на шлях виправлення не став, та знову вчинив кілька корисливих злочинів проти власності. Матеріальну шкоду, спричинену злочином потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 6250 гривень обвинуваченим не відшкодовано.
Обставиною, які пом`якшує покарання, суд визнає - щире каяття. Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого - не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а саме: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк та за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на певний строк та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на певний строк. На переконання суду менш суворе покарання не досягне мети покарання.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349,368, 370, 374, 375 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 30 липня 2021 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.
Речовий доказ у справі, а саме: мобільний телефон моделі «Redmi Note 9», Imeil: НОМЕР_4 , Imei2: НОМЕР_5 , синього кольору, який знаходиться у силіконовому чохлі, та в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за абонентським номером: НОМЕР_6 повернути власнику (законному володільцю) потерпілій ОСОБА_10 .
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1