печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002023 від 03.09.2015 року, -

В С Т А Н О В И В :
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002023 від 03.09.2015 року, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.11.2020 року, справа №757/47415/20-к.

Просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року, справа №757/47415/20-к, на нерухоме майно ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- нежитлові приміщення антресолі № 351, № 352, № 353 в літ «3А-1», загальною площею 279,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;
- нежитлове приміщення № 1-14 в літ. «Ч-3», площею 2099,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.
- нежитлове приміщення антресолі № 283 в літ «Ч-3», загальною площею 136,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;
- нежитлове приміщення 1-го поверху № 284 в літ «Ч-3», загальною площею 126,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.
Клопотання мотивоване тим, що оскільки кримінальне провадження №0002023 від 03.09.2015 року стосовно ОСОБА_4 закрите, а прокурором при винесенні постанови про закриття провадження не було вирішено питання про скасування арешту майна ОСОБА_4 , виникла необхідність у його скасуванні.

Адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив скасувати арешт майна.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність учасників судового провадження на підставі ст. 26 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002023 від 03.09.2015 року.

У рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.11.2020 року, справа №757/47415/20-к, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в тому числі:

- нежитлові приміщення антресолі № 351, № 352, № 353 в літ «3А-1», загальною площею 279,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;
- нежитлове приміщення № 1-14 в літ. «Ч-3», площею 2099,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.
- нежитлове приміщення антресолі № 283 в літ «Ч-3», загальною площею 136,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;
- нежитлове приміщення 1-го поверху № 284 в літ «Ч-3», загальною площею 126,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.
10.02.2021 року прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 20 КК України та підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 т. 191 КК України.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч. 3 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Як встановлено суддею та вбачається із матеріалів справи, прокурором не було вирішено питання про скасування арешту майна ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002023 від 03.09.2015 року, накладеного на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення антресолі № 351, № 352, № 353 в літ «3А-1», загальною площею 279,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; - нежитлове приміщення № 1-14 в літ. «Ч-3», площею 2099,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; нежитлове приміщення антресолі № 283 в літ «Ч-3», загальною площею 136,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; нежитлове приміщення 1-го поверху № 284 в літ «Ч-3», загальною площею 126,6 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01. Вказане майно не підлягає спеціальній конфіскації.
Разом з тим, як вбачається із постанови прокурора у кримінальному провадженні заступника начальника першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно останнього закрито кримінальне провадження лише за відсутності складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 20 КК України, однак як зазначає заявник, підозру ОСОБА_4 , повідомлено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, оскільки на час винесення ухвали про накладення арешту на майно, існували підстави для такого арешту, крім того слідчим суддею не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, враховуючи той факт, що заявником не доведено того, що у накладенні арешту відпала необхідність, слідчий суддя вважає накладений арешт на майно є обґрунтованим, з урахуванням наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002023 від 03.09.2015 року, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.11.2020 року, справа №757/47415/20-к, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1