1Справа № 335/2450/21 1-кп/335/250/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2022 року м.Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енергодар Запорізької області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
26.09.2012 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
25.10.2012 Кам`янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбуття з іспитовим строком 1 рік 3 місяці;
06.11.2013 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 25.10.2012 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;
20.01.2014 Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.187, ст.69 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.11.2013 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років. Звільнений умовно-достроково 02.06.2020 з Бердянської ВК Запорізької області №77 на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.05.2020 не відбутий термін покарання 10 місяців 26 днів;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Енергодар Запорізької області, українки, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, яка на утриманні неповнолітніх дітей не має, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, -
Так, 14 листопада 2020 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , в якому розташоване агентство нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_3 », помітили потерпілу ОСОБА_8 , яка проходила повз зазначений будинок.
Так, ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшла до потерпілої ОСОБА_8 та почала наносити удари руками в область голови та обличчя останньої, від яких потерпіла ОСОБА_8 впала на землю.
Після чого, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 продовжуючи, свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , незважаючи на те, що потерпіла вже знаходилась на землі, продовжили разом наносити удари руками та ногами в область голови та обличчя останньої, чим спричинили потерпілій легкі тілесні ушкодження, а саме: садна в лобній ділянці ліворуч, на червоній каймі верхньої губи праворуч, синці на нижній губі праворуч, на верхньому повіці лівого ока (висновок експерта №36/к від 09.02.2021), та відкрито викрали майно потерпілої, а саме:
- чорну жіночу тканеву сумку, матеріальної цінності для потерпілої не представляє;
- жіночий гаманець «виконаний під шкіру», матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому знаходились грошові кошти у сумі 20 гривень;
- пристрій для нагріву тютюну «IQOS» моделі 2.4 в корпусі білого кольору в чохлі червоного кольору вартістю 566,67 гривень;
- цигарки для паління до пристрою «Айкос» (стіки зелений чай), вартістю 53 гривні;
- банківську карту «Приват Банк», що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- паспорт «ID» громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- крем для рук, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- масло для губ, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- дисконтну карту «Б`юті Проф», що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- жіночу розчіску, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої.
В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розуміючи, що їх злочинні дії мають відкрий характер та розуміючи настання наслідків, з викраденим майном зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 639,67 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Так, 14 листопада 2020 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №2 по бул.Шевченка в м.Запоріжжя, в якому розташоване агентство нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_3 », помітили потерпілу ОСОБА_8 , яка проходила повз зазначений будинок.
Так, ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшла до потерпілої ОСОБА_8 та почала наносити удари руками в область голови та обличчя останньої, від яких потерпіла ОСОБА_8 впала на землю.
Після чого, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , продовжуючи, свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , незважаючи на те, що потерпіла вже знаходилась на землі, продовжили разом наносити удари руками та ногами в область голови та обличчя останньої, чим спричинили потерпілій легкі тілесні ушкодження, а саме: садна в лобній ділянці ліворуч, на червоній каймі верхньої губи праворуч, синці на нижній губі праворуч, на верхньому повіці лівого ока (висновок експерта №36/к від 09.02.2021), та відкрито викрали майно потерпілої, а саме:
- чорну жіночу тканеву сумку, матеріальної цінності для потерпілої не представляє;
- жіночий гаманець «виконаний під шкіру», матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому знаходились грошові кошти у сумі 20 гривень;
- пристрій для нагріву тютюну «IQOS» моделі 2.4 в корпусі білого кольору в чохлі червоного кольору вартістю 566,67 гривень;
- цигарки для паління до пристрою «Айкос» (стіки зелений чай), вартістю 53 гривні;
- банківську карту «ПриватБанк», що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- паспорт «ID» громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- крем для рук, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- масло для губ, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- дисконтну карту «Б`юті Проф», що не представляє матеріальної цінності для потерпілої;
- жіночу розчіску, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої.
В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розуміючи, що їх злочинні дії мають відкрий характер та розуміючи настання наслідків, з викраденим майном зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 639,67 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив наступне.
Так, 14 листопада 2020 року, приблизно о 20 год. 00 хв., він з ОСОБА_6 приїхав з м.Енергодар до м.Запоріжжя познайомитися з тестем. З автовокзалу він зателефонував тестю та вони домовилися зустрітися біля 5 міської лікарні. Коли він з ОСОБА_6 приїхав до 5 міської лікарні то набрав тестя. Тесть їх зустрів біля магазину АТБ. Він познайомився з ним та вони усі разом зайшли до магазину, купили продукти та пішли до тестя додому де він мешкав з співмешканкою та двома дітьми. Вони сиділи та спілкувались. Раптово між тестем та його співмешканкою виник конфлікт у ході якого вони почали сваритися, а тому він з ОСОБА_6 вирішили поки прогулятися містом та домовилися зідзвонитися з тестем пізніше, аби у нього заночувати. Він гуляв з ОСОБА_6 по місту. Згодом, коли вони були біля річки, то зрозуміли, що треба повертатися додому. Коли вони почали підіймалися зі сторони р.Дніпро то побачили що їм на зустріч їде поліцейський автомобіль, який зупинився поряд з ними. Працівники поліції їх підізвали. Вони до них підійшли. Працівники поліції поцікавилися у них хто вони такі і звідки та повідомили, що вони схожі за описом на осіб, якими було здійснено пограбування дівчини. Працівники поліції зв`язалися з іншими співробітниками та уточнили у них чи зможе потерпіла впізнати осіб, які на неї напали, після чого сказали, що потрібно зачекати на потерпілу. Коли під`їхала машина поліції їх підвели до машини, хто в ній перебував він не бачив, та поліцейський повідомив, що дівчина їх впізнала та підтвердила, що це вони здійснили на неї напад. Після чого його та ОСОБА_9 повезли на експертизу, а потім доставили до райвідділу. Зазначив про те, що був одягнутий у чорні стрейчові брюки, ботинки «ЕССО», ремінь, білу футболку та сіро-чорну куртку. ОСОБА_9 була одягнута у джинси, кросівки, куртку та шарф.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та повністю підтвердила покази ОСОБА_4 .. Зазначила про те, що була вдягнута у темно-сині джинси, кросівки, чорну кожану куртку з сірим капюшоном, темно сірий шарф.
Незважаючи на не визнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_9 їх вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доведена зібраними у ході досудового розслідування доказами, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду даного кримінального провадження.
Зокрема, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 надала показання про те, що 14 листопада 2020 року приблизно о 23 год. 00 хв. у м.Запоріжжі вона спускалася з проспекту Соборного вздовж закладів харчування по бул.Шевченка в бік «Khortitsa Palace». Дійшовши до літака, розташованого на бул.Шевченка, перейшла дорогу та біля агентства «Маяк» її обігнали обвинувачені, які різко розвернулися до неї обличчям, нічого не кажучи, обвинувачена ОСОБА_9 почала наносити лівою рукою, а потім обома, чітко поставлені удари по обличчю, спочатку в губи, а потім по всій голові. Потерпіла кричала та звала на допомогу, після чого обвинувачена стала наносити удари ще сильніше. Після чого положила її на землю та продовжила бити руками по голові. Вона скрутилася у позу ембріона. Після чого підійшов парень. ОСОБА_9 продовжувала наносити удари руками, а ОСОБА_4 почав бити її ногами по тілу та по обличчю, яке вона закривала рукою. Жодних вимог обвинувачені не висували та нічого взагалі не казали. Коли вона перестала рухатися обвинувачені зняли з неї сумку та побігли у сторону «Khortitsa Palace». Хто саме зняв та забрав сумку вона не бачила. Вона трохи полежала, після чого встала та побачила як обвинувачені тікають та пішла до людей поблизу за допомогою та зі свого телефону, який був у куртці виклика поліцію. Поки вона по телефону викликала поліцію та розмовляла з диспетчером до неї під`їхав екіпаж поліції. Вона розповіла де відбувся напад та повідомила прикмети нападників. Вона сіла до автомобіля поліції та вони направилися до місця нападу. Працівники поліції по рації повідомили периметр можливого місцезнаходження нападників. Вона почула, що по рації передали, що знайшли осіб які підпадають під прикмети нападників та вони поїхали до їх місцезнаходження. Коли вона с працівниками поліції на автомобілі під`їжджала до осіб, які підпадали під прикмети нападників, то одразу впізнала в них своїх нападників. З автомобіля вона не виходила, а працівники поліції підводили по одному схожих осіб по прикметам на нападників до автомобіля, у якому вона перебувала, та відчинивши двері вона одразу впізнала своїх нападників. Зазначила про те, що сумнівів у тому, що нападниками могли бути інші особи у неї не має. Зазначила про те, що добре роздивилася обличчя обвинуваченої ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . Зазначила про те, що ОСОБА_9 була вдягнута у чорну шкіряну куртку, сині джинси, спортивне взуття, кольоровий шарф крупної в`язки, а ОСОБА_4 у парку, темні спортивні штани, темні кросівки. Зазначила про те, що у сумці був гаманець під шкіру у якому були картки Приватбанку, дисконтна картка, паспорт «ID», грошові кошти до 20 грн., пристрій для нагріву тютюну «IQOS» в корпусі білого кольору в чохлі червоного кольору, стіки для паління до пристрою «Айкос», розчіска, вологі серветки, декілька пігулок, ключі, масло та олівець для губ, тональний крем. При затриманні у підозрюваних її речей не знайшли, були лише гроші, які можливо були її. Коли були знайдені її речі, вона не була присутньою, речі їй показав слідчій вже в кабінеті. Речі були не всі, паспорт, картки їй потім віддавали люди через соцмережі.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснила, що вона працює в УПП ДПП в Запорізькій області та 14 листопада 2020 року разом зі ОСОБА_11 перебувала на чергуванні. Приблизно о 23 - 24 годині по рації повідомили, що надійшов виклик з приводу грабежу, по бул.Шевченка біля літака з якого слідувало, що двоє невідомих хлопець та дівчина побили та забрали сумку у дівчини. По рації повідомили прикмети нападників, а саме: хлопець був одягнутий у чорну куртку (парка), темні спортивні штани, а дівчина одягнута у чорну шкіряну куртку, темно-сині джинси, кросівки, шарф. Вони зв`язались зі спеціальним підрозділом «ТОР» по рації, який повідомив, що потерпіла перебуває у них в машині та потерпіла пояснила, що вона йшла розмовляла по телефону та на неї було здійснено напад, удари наносила дівчина, забрали сумку та побігли в бік Набережної по бул.Гвардійському. Проїзжаючи по вул.Невмировича-Данченка, вони побачили схожих за описом громадян, які направлялися у двір. Хлопець був одягнутий у куртку, яка наполовину чорна на половину світла, а дівчина цілком підходила під опис, шкіряна куртка, шарф, джинси, кросівки. Вони їх зупинили. Зв`язалися з екіпажем у якому перебувала заявниця, уточнили чи зможе вона їх впізнати, сказала зможе. Після чого екіпаж з заявницею прибув до них на АДРЕСА_4 , обвинувачених підвели до машини у якій перебувала потерпіла, яка їх впізнала. Свою причетність до скоєного злочину останні заперечували. Було викликано слідчо-оперативну групу. При обвинувачених речей потерпілої не було. Сумка з речами потерпілої була знайдена у дворах іншим екіпажем.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює старшим слідчим слідчого відділення відділу поліції №1 ЗРУ поліції ГУНП в Запорізькій області. 15 листопада 2020 року у вихідний день його було викликано приблизно о півдні на роботу начальником СВ для ознайомлення з матеріалами кримінального правопорушення та призначено старшим слідчим групи. Ознайомившись з первинними матеріалами кримінального провадження, а саме показами потерпілої, свідків, ним було погоджено та вручено обвинуваченим підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було вручено повістку про необхідність з`явитися до слідчого на наступний день, оскільки ним буде погоджуватися з прокурором клопотання про обрання відносно них запобіжного заходу, роз`яснено, що вони мають право з`явитися з адвокатом. Заперечень від обвинувачених щодо необхідності з`явитися на наступний день не було та у нього склалося враження, що вони готові співпрацювати зі слідством, а тому дійшов висновку про можливість вручення повістки на наступний день. Обвинувачені у визначений ним час не з`явилися. Потім зателефонував чоловік, який назвався дядьком ОСОБА_6 та повідомив, що обвинувачені не будуть з`являтися до нього. Після того, як ОСОБА_12 , у судовому засіданні було відтворено запис зазначеної розмови, яка була записана на його телефон, ОСОБА_6 підтвердила, що це дійсно дзвонив її дядько. Зазначив про те, що зазначена обставина свідчить про те, що у обвинувачених був зв`язок з ним. Зазначив про те, що після даного дзвінка, оскільки жодних засобів зв`язку з обвинуваченими у нього не було, та останні причини неявки у визначений день та у подальшому не повідомили, ним двічі було надано доручення оперуповноваженому підрозділу для встановлення місцезнаходження обвинувачених. Психологічного та фізичного впливу до обвинувачених з його сторони не застосовувалося.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює оперуповноваженим СКП ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. Наприкінці 2020 року від слідчого ОСОБА_12 йому надійшло доручення про необхідність встановлення місцезнаходження обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Він, разом з іншим співробітником Снігач, два рази з періодичністю два-три дні, їздив до м.Енрегодар за адресами вказаними у підозрі. Адреси було дві. Двері ніхто їм не відчинив. Сусіді, за однією з адрес, пояснили, що обвинувачені проживають, проте деякий час їх не бачили.
Пояснення потерпілої та свідків, безпосередньо надані у судовому засіданні є послідовними, логічними, узгоджуються з іншими доказами у справі, а тому у суду відсутні будь-які сумніви щодо їх правдивості, у зв`язку з чим, суд вважає їх належними та допустимими доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .
Окрім цього, винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України також доводиться дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими та речовими доказами, а саме:
рапортом поліцейського УПП в Запорізькій області ОСОБА_14 від 15.11.2020 в якому нею було зазначено про те, що вона разом з ОСОБА_11 заступила на службу. О 23 год. 04 хв. надійшов виклик від чергового про те, що на бул.Шевченка біля зупинки громадського транспорту, біля Літака (пам`ятника) стався грабіж. Під час відпрацювання району було встановлено осіб, які підпадали під прикмети нападників. Заявниця прямо вказала на них, як на нападників. Заявниці була викликана ШМД, а на місце слідча оперативна група. Дана подія була зафіксована на боді камери;
протоколом огляду місця події від 15.11.2020, який було проведено у період часу з 01 год. 30 хв. по 01 год. 45 хв. та фототаблицями до нього, згідно якого слідчим СВ Вознесенвського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за участі понятих було проведено огляд ділянки біля буд. АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено відкриту пачку цигарок «HEETS» зеленого кольору та тканеву маску синього кольору;
висновком експерта ОСОБА_15 №1281 від 16 листопада 2020 року відповідно до якого садна в лобній ділянці ліворуч, на червоній каймі верхньої губи праворуч, синці на нижній губі праворуч, на верхньому повіці лівого ока у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів, давність яких не суперечить строку, вказаному в обставинах справи, в наданій медичній документації та зі слів ОСОБА_8 . Діагноз: «Пошкодження связок правого лучезапясного суставу», встановлений ОСОБА_8 у КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР в межах наданої в розпорядження експерта медичної документації кваліфікувати за ступенем тяжкості не є можливим, через відсутність медичної документації, що визначає характер ушкодження, його клінічний перебіг та кінець;
показами експерта ОСОБА_15 , наданими у судовому засіданні, відповідно до яких при встановленні ушкоджень, які отримала потерпіла ОСОБА_8 , чи перебувала остання у стані алкогольного сп`яніння або ні, не встановлювалось. Експертиза проводилася шляхом безпосереднього огляду потерпілої та медичної документації. Травми, які були отримані потерпілої не призводять до обільної кровотечі;
висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) №36/к від 09.02.2021 відповідно до якого садна в лобній ділянці ліворуч, на червоній каймі верхньої губи праворуч, синці на нижній губі праворуч, на верхньому повіці лівого ока у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів. Характерні особливості травмуючих предметів на наявних у гр. ОСОБА_8 тілесних ушкодженнях, не відобразилися. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи, в наданій медичній документації та зі слів ОСОБА_8 . Враховуючи локалізацію, кількість та взаєморозташування наявних ушкоджень у гр. ОСОБА_8 , їй було нанесено не менше 3-х травматичних впливів. Виникнення виявлених ушкоджень у гр. ОСОБА_8 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілої відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень для травматичних впливів. Діагнози: «Пошкодження зв`язок правого лучезапястного суставу. Посттравматична НЦД, цефалгічний, астеничний синдром. Ознаки ВЧГ.», виставлені гр. ОСОБА_8 у КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР в межах наданої в розпорядження комісії судово-медичних експертів, медичної документації, кваліфікувати за ступенем тяжкості не є можливим, через відсутність медичної документації, що визначає характер ушкодження, його клінічний перебіг та кінець. Сколи 11, 12, 21, 22 зубів (згідно наданої медичної документації) у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили незначну стійку втрату працездатності. Але зважаючи на те, що емаль зубів не здатна до регенерації, а також немає морфологічних ознак, що характеризують давність утворення її ушкоджень, в даному випадку 11, 12, 21, 22 зубів у гр. ОСОБА_8 не можуть бути віднесені до певної дати травмування;
відеозаписом та протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2020, який було проведено у період часу з 15 год. 10 хв. по 15 год. 20 хв. згідно якого старшим слідчим СВ Вознесенівського ВП за участі понятих та потерпілої ОСОБА_8 було проведено слідчий експеремент у ході якого потерпіла ОСОБА_8 пояснила обставини події, яка мала місце 14.11.2020 о 23 год. по бул.Шевченка у м.Запоріжжі та пояснила хронологію та механізм нанесення їй обвинуваченими ушкоджень;
відеозаписом та протоколом огляду відеозапису від 20.11.2020, який було проведено у період часу з 15 год. 00 хв. по 16 год. 30 хв. згідно якого старшим слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 було проведено огляд відеозаписів з боді-камер працівників патрульної поліції в Запорізькій області ДПП ОСОБА_11 та ОСОБА_14 від 14.11.2020 на якому було зображено у який одяг вдягнуті обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , їх спілування з працівниками поліції та факт впізнання потерпілою в них її нападників;
відеозаписом та протоколом огляду відеозапису від 29.11.2020, який було проведено у період часу з 10 год. 30 хв. по 12 год. 10 хв. згідно якого старшим слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_16 було проведено огляд відеозаписів від 14.11.2020 з камер відеоспостереження, розташованих на будівлі №2 по бул.Шевченка в м.Запоріжжя (агенство нерухомості « ІНФОРМАЦІЯ_3 »), а також будівлі «ЗОГ» на якому було зображено, як двоє осіб слідують за дівчиною, момент нападу на потерпілу та втечі нападників. Також зафіксовано у чому були одягнуті нападники.
Після перегляду у судовому засіданні зазначеного відео, потерпіла ОСОБА_8 підтвердила що, дівчиною, за якою слідували двоє осіб та потім здійснили напад та пограбування є саме вона.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , щодо визнання недопустимим такого доказу як протокол огляду місця події від 15.11.2020, який було проведено у період часу з 01 год. 50 хв. по 02 год. 30 хв. та фототаблицями до нього, згідно якого слідчим СВ Вознесенвського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за участі понятих було проведено огляд ділянки місцевості у дворі будинку АДРЕСА_5 та при огляді було виявлено та вилучено крем для рук, олія для губ, блістери з пігулками та тканеву сумку чорного кольору, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.214 КПК України до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений лише огляд місця події. Оскільки ділянка місцевості у дворі будинку АДРЕСА_5 не є місцем події вчинення кримінального правопорушення, а є лише місцем де були знайдені речі потерпілої, а тому доводи сторони захисту заслуговують на увагу, у зв`язку з чим суд визнає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 15.11.2020, який було проведено у період часу з 01 год. 50 хв. по 02 год. 30 хв. та фототаблицями до нього, згідно якого слідчим СВ Вознесенвського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області за участі понятих було проведено огляд ділянки місцевості у дворі будинку АДРЕСА_5 та при огляді було виявлено та вилучено крем для рук, олію для губ, блістери з пігулками та тканеву сумку чорного кольору.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про те, що покази потерпілої ОСОБА_8 не можливо вважати достовірними виходячи з того, що між потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_17 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 відбулася телефонна розмову у якій потерпіла запропонувала за 200 000,00 грн. змінити свої покази та сказати, що на неї напали інші особи, а не обвинувачені, що призведе до їх виправдання, суд зазначає наступне.
Так, у судовому засіданні 16.09.2021 ОСОБА_8 пояснила, що на початку липня 2021 року на її мобільний телефон був дзвінок зі змісту якого та по голосу їй здалося що дзвонить ОСОБА_6 , яка казала, що не хоче сидіти у в`язниці. ОСОБА_8 це здивувало, оскільки ОСОБА_6 перебувала у СІЗО. Разом з цим, стверджувати, що це дзвонила саме ОСОБА_6 , вона не може. Також зазначила про те, що не пам`ятає чи була у неї телефонна розмова з ОСОБА_17 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 , разом з тим, повідомила про те, що у розмові начебто з ОСОБА_6 , аби вона більше не телефонувала вона сказала давайте мені 200 000,00 грн. та відстаньте від мене, на що остання погодилася та сказала аби вона зателефонувала дяді. Але вона нікому не дзвонила та наміру такого не мала. До доводів ОСОБА_17 про те, що їй дзвонила потерпіла ОСОБА_8 та пропонувала змінити свої покази за грошову винагороду, суд ставиться критично, оскільки дана обставина жодним чином не підтверджується. А фак дзвінку на телефон ОСОБА_17 з Російської Федерації, що було встановлено за результатами тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» та перебування у цей час ОСОБА_8 у Російській Федерації не свідчить про те, що дзвонила саме ОСОБА_8 , оскільки дзвінок був з номера телефону оператора Російської Федерації, а не особистого номеру яким користується ОСОБА_8 . Доказів того, що номер телефону, з якого було зроблено дзвінок з Російської Федерації на телефон ОСОБА_17 , перебував або перебуває у користуванні потерпілої ОСОБА_8 суду не надано.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 та захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 щодо визнання недопустимим доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 листопада 2020 року, який було проведено у період часу з 03 год. 10 хв. по 03 год. 25 хв. старшим слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 у присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 листопада 2020 року, який було проведено у період часу з 03 год. 30 хв. по 03 год. 55 хв. старшим слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 у присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.
Оскільки зазначені процесуальні дії були проведені до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, доводи сторони захисту заслуговують на увагу, у зв`язку з чим суд визнає недопустимими доказами протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 листопада 2020 року, який було проведено у період часу з 03 год. 10 хв. по 03 год. 25 хв. старшим слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 у присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_6 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 листопада 2020 року, який було проведено у період часу з 03 год. 30 хв. по 03 год. 55 хв. старшим слідчим СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 у присутності понятих, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_4 .
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що зазначені докази були долучені до матеріалів кримінального провадження саме стороною захисту, а не обвинувачення.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 щодо визнання недопустимим такого доказу, як ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.05.2020 якою ОСОБА_4 було умовно-достроково звільнено не відбутий термін 10 місяців 26 днів, оскільки вона не відкривалася стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, суд зазначає про те, що дані доводи є таким, що не заслуговують на увагу, оскільки зазначена ухвала не є доказом в розумінні ст. 84 КПК України, а тому відсутні підстави для визнання її недопустимим доказом.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 щодо визнання недопустимими таких доказів, як відеозаписи від 14.11.2020 з камер відеоспостереження, розташованих на будівлі №2 по бул.Шевченка в м.Запоріжжя (агенство нерухомості «Маяк»), а також будівлі «ЗОГ» оскільки слідчий ОСОБА_12 у судовому засіданні не міг пояснити звідки вони взялися та яким саме оперативним працівником були добуті, а також у зв`язку з тим, що вони не були відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3 ч.2. ст. 40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.
Так в матеріалах кримінального провадження наявний рапорт о/у Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області у якому останній зазначає про те, що оперативним шляхом вдалося зв`язатися з ФОП агентства нерухомості «Маяк» та директором «ЗОГ», які повідомили, що в умовах карантину працюють дистанційно, можуть надати відео за 14.11.2020 рік в період часу з 22 год. 00 хв. до 00 год. 00 хв. шляхом передачі за допомогою додатку «ТЕLЕGRAM». В подальшому було отримано файли відеозаписів з вищезазначених камер відеоспостереження.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що відеозаписи від 14.11.2020 з камер відеоспостереження, розташованих на будівлі №2 по бул.Шевченка в м.Запоріжжя (агенство нерухомості «Маяк») та будівлі «ЗОГ» отримані у передбачений КПК України спосіб, у зв`язку чим відсутні підстави визнання їх неналежним доказом.
Крім того, безпосередньо у судовому засіданні було переглянуто відеозаписи від 14.11.2020 з камер відеоспостереження, розташованих на будівлі №2 по бул.Шевченка в м.Запоріжжя (агенство нерухомості «Маяк») та будівлі «ЗОГ» та досліджено протокол огляду відповідних відеозаписів. Зміст протоколу відповідає відеозапису на диску. Вказаний протокол та відеозапис був відкритий стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, що підтверджується протоколами про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 02.03.2021 з яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_19 , а також обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 були ознайомлені з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі, зауважень або клопотань не мали.
Суд зазначає, що доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 з приводу невідповідності дат запису на носій інформації свідчить лише про технічні характеристики пристрою на якому виконувався запис інформації, а тому відсутні підстави для визнання зазначених відеозаписів неналежним доказом.
Також захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив суд розглянути подану ним у підготовчому судовому засіданні скаргу, яка не була розглянута, у якій він просив визнати неправомірною бездіяльність поліцейських УПП в Запорізькій області ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , яка полягала у тому, що ними не було складено протоколу затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , не роз`яснені права затриманих, не вручено копії протоколу затримання, не надано можливості повідомити про затримання адвоката чи інших осіб, не повідомлено орган, уповноважений на надання правової допомоги. Визнати неправомірними дії поліцейських УПП в Запорізькій області ОСОБА_11 та ОСОБА_14 щодо проведення впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 в ході якого їй пред`явили ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ..
З цього приводу суд зазначає наступне. Так, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 березня 2021 року у задоволені зазначеної скарги було відмовлено, оскільки під час підготовчого судового засідання не передбачено можливості оскарження дій чи бездіяльності поліцейських. При ухвалені вироку суд також не розглядає подібні скарги.
Разом з тим, оскільки захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судових дебатах посилався на обставини зазначені у скарзі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, п.2 ч.1 ст.208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадку якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Разом з тим, поліцейські УПП в Запорізькій області ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , якими до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були застосовані заходи примусу, передбачені ст. 42 Закону України "Про національну поліцію", а саме кайданки, а також наказ залишатися на місці, вони не є уповноваженими особами, які вправі скласти протокол затримання відповідно до ст. 208 КПК України.
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про те, що впізнання потерпілою ОСОБА_8 обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , яке було проведено поліцейськими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є недопустимим доказом не заслуговує на увагу, оскільки поліцейськими не було проведено впізнання в розумінні КПК України за результатом якого було складено відповідний процесуальний документ, який би міг бути доказом та відповідно суд міг би вирішити питання про його допустимість або не допустимість.
Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що стороною захисту було долучено до матеріалів кримінального провадження протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 15.11.2020 який було проведено з 09 год. 00 хв. по 09 год. 30 хв., проте, оскільки зазначена процесуальна дія була проведена до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, у зв`язку з чим суд визнає недопустимим доказом протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 15.11.2020 який було проведено з 09 год. 00 хв. по 09 год. 30 хв.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ушаков проти України» від 18 червня 2015 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразилися у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Також, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразилися у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Згідно з ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ними злочину, характеризуючі дані про їх особи, стан здоров`я, вік обвинувачених, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинувачених.
Так, ОСОБА_6 раніше не судима, офіційно непрацевлаштована, незаміжня, утриманців не має, у неї наявне постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває.
Так, ОСОБА_4 , раніше судимий до реальних термінів позбавлення волі, офіційно непрацевлаштований, одружений, утриманців не має, у нього наявне постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває.
Враховуючи вищевикладене, думку потерпілої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, оскільки виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч.2 ст.65 КК України покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.01.2014 за ч.2 ст.187 КК України ОСОБА_4 було засуджено до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.11.2013 та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років. Звільнений умовно-достроково 02.06.2020 з Бердянської ВК Запорізької області №77 на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.05.2020 не відбутий термін покарання 10 місяців 26 днів.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Виходячи з зазначеного, ОСОБА_4 остаточно необхідно призначити покарання з урахування ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частину покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.01.2014.
Також, відповідно до вимог ст.72 КК України, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 слід зарахувати термін попереднього ув`язнення.
Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3 732,60 грн. та моральної шкоди у розмірі 75 000,00 грн., завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За приписами ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
В обґрунтування розміру матеріальної шкоди у розмірі 3 732,60 грн. потерпіла ОСОБА_8 послалась на те, що вартість майна, яке відкрито викрали обвинувачені у неї становить 1 273,00 грн., а саме: жіноча сумка вартістю 200,00 грн., пристрій «Айкос» вартістю 1 000,00 грн., цигарки «зелений час» - вартістю 53 грн. та 2 459,60 грн. витрати на придбання ліків та проходження МРТ.
З урахуванням того, що потерпілою належними доказами, а саме товарними чеками доведено витрати у розмірі 2 459,60 грн. на придбання ліків та проходження МРТ зазначена сума підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Разом з тим, щодо вартості майна, яке відкрито викрали обвинувачені у потерпілої, яка останньою заявлена у розмірі 1 273,00 грн., а саме: жіноча сумка вартістю 200,00 грн., гаманець з грошима в сумі 20 грн., пристрій «Айкос» вартістю 1 000,00 грн., цигарки «зелений час» - вартістю 53 грн. суд зазначає наступне. Так, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №309-21 від 26.02.2021 ринкова вартість системи електричного нагрівання тютюну марки «IQOS» моделі «2.4» в корпусі білого кольору, який перебуває у експлуатації з 10 липня 2020 року на момент вчинення злочину 14.11.2020 становить 566,67 грн. Жіноча сумка вартістю 200,00 грн. та цигарки «зелений час» - вартістю 53 грн. визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та підлягають поверненню потерпілій ОСОБА_8 . З урахуванням зазначеного вартість майна, яке відкрито викрали обвинувачені у потерпілої становить 566,67 грн.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у солідарному порядку на користь ОСОБА_8 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 3 046,27 грн.
Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає їх такими, що частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.
Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілій моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Позиваючись до обвинувачених про відшкодування моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_8 вказує на те, що в ході нападу вона відчула сильний фізичний біль та страх, у зв`язку з чим, цілий місяць не виходила з дому і не гуляла. Обвинувачені перестали її бити лише тоді, коли вона перестала рухатись. Їй було настільки страшно, що, лежачи на асфальті і прикриваючи руками обличчя, вона зігнулась в позу ембріону і зрозуміла, що її хочуть вбити, а тому вирішила не рухатися, показавши нападникам, що вони досягли побиттям своєї мети і тільки після цього нападники перестали її бити, забрали її сумку і пішли. Побиття та фізичне і моральне приниження для неї стало таким жахом, що вона не може досі оговтатись. Зазначає, що їй довелося довго лікуватись, перевіряти голову. Після побиття у неї помітно погіршилась пам`ять і вона була вимушена лікуватись, приймаючи ліки для поліпшення пам`яті. В період нападу, з 14 листопада 2020 року і до 08 лютого 2021 року, у зв`язку з карантином вона була на дистанційному навчанні. Успіхи в навчанні у неї знизились у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, пов`язаним з побиттям. Страх і переживання, фізичний біль і приниження, які вона відчула, необхідність змінити звичний образ життя і ходити в лікарні, в органи слідства та суду не з своєї вини є для неї моральними збитками.
Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_8 , ступінь вини обвинувачених, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла отримала внаслідок неправомірних дій обвинувачених.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинувачених на користь держави.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у виді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 368-371, 373, 374, 376, КПК України суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.01.2014, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 17 лютого 2021 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 17 лютого 2021 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту її фактичного затримання, а саме з 17 лютого 2021 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 17 лютого 2021 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у розмірі 343 (триста сорок три) гривні 22 копійки.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матеріальну шкоду в розмірі 3 046 (три тисячі сорок шість) гривень 27 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
чоботи чорного кольору «ЕССО» 42 розміру, що належать ОСОБА_4 , що упаковані в паперову коробку з пояснювальним записом та передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_4 ;
жіночу куртку із штучної шкіри чорного (темно синього) кольору, що має на собі тканевий капюшон сірого кольору, який пристебнутий ґудзиками до відвороту куртки, що упакована до паперової коробки, опечатаної бірками з пояснювальним записом - передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_6 ;
мобільний телефон марки «Nokia RМ-1190», в корпусі чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; флеш носій 8 ГБ «Арассеr»; сім-карти оператора «Водафон» № НОМЕР_3 , упакований у паперовий пакет з пояснювальним записом за підписами учасників та переданий на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_4 ;
сумку, в якій міститься: тюбик з кремом, баночка з олією для губ, два блістера з пігулками, запальничка сірого кольору, сувенірна картка «АТВ Аrena» упакована до паперової коробки з пояснювальним записом за підписами учасників та передана на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_8 ;
відкриту пачку цигарок «НЕЕТS» зеленого кольору та тканеву маску синього кольору, упаковані до паперового пакету з пояснювальним записом та підписами учасників та передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_8 ;
флеш носій об`ємом 4 Гб, на якому містяться файли відеозаписів від 14.11.2020 року, з камер відеоспостереження, розташованих на будівлі №2 по бул.Шевченка в м.Запоріжжя (агентство нерухомості «Маяк»), а також на будівлі «ЗОГ»:
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1