Справа № 214/3713/14-к.
1-кп/214/7/21
У Х В А Л А
Іменем України

04 квітня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187 ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187 ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України.

До суду надійшло письмове клопотання захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно свого підзахисного з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки в цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_8 на підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг в квітні 2014 року був переведений з установи де він відбував покарання до Криворізького УВП №3 для прийняття участі в судових засіданнях по цій справі. Та звільнився в січні 2016 року по відбуттю покарання. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг по цій справі 07.07.2016 року ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою. 13.04.2017 року йому було змінено запобіжний захід на домашній арешт. В березні 2018 року ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою. Після цього кримінальне провадження по якому було обрано йому запобіжний захід було об`єднано з цим кримінальним провадженням. Таким чином відповідно до ст. 72 КК України (редакції 26.11.2015 року) та правової позиції Великої палати Верховного Суду України від 29.08.2018 року по справі №663/537/17 станом на квітень 2019 року ОСОБА_8 вже відбув близько 7 років покарання в вигляді тримання під вартою, яке можливо бути йому призначено по цьому кримінальному провадженню. Захисник ОСОБА_6 вважає, що ця обставина на думку сторони захисту значно знижує ти ризики, які були встановленні при обранні та продовженні йому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою. Крім того відповідно до анкетних даних, встановлених судом, обвинувачений ОСОБА_8 вказаний як «особа яка не має постійного місця проживання». Однак відповідно до довідки Голови квартального комітету №22 Центрально Міського району м. Кривий Ріг від 10.03.2019 року ОСОБА_8 1986 року народження без реєстрації мешкав за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Центрально Міського районного суду м. Кривий Ріг по справі 216/4534/16ц судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини, а саме що, відповідно до свідоцтва про смерть та запису акту про смерть мати ОСОБА_8 . ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті вона була власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Центрально Міського районного суду м. Кривий Ріг від 25.11.1996 року по справі 2-1411 ОСОБА_12 була позбавлена батьківських прав в томи числі відносно ОСОБА_8 1986 року народження. На момент смерті ОСОБА_12 - ОСОБА_8 було 17 років. Таким чином ОСОБА_8 є співвласником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , та може там постійно проживати.

Тому вважає, що на сьогоднішній день, з урахуванням вищевикладеного, немає необхідності в застосуванні щодо ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу в вигляді тривання під вартою. Застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків як обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки останній вчинив особливо тяжкий злочин, у зв`язку з чим маються підстави, що останній зможе переховуватися від суду та зможе незаконно впливати на потерпілих та свідків. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 просить відмовити, оскільки вважає, що існують ризики вчинення обвинуваченим інших правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_6 .

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку що клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а клопотання захисника ОСОБА_6 щодо зміни міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому КПК України.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканість. Заарештувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.

Відповідно до ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідча або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Такі заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що зазначені особи будуть намагатися ухилитися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатимуть встановленню істини у справі або продовжуватимуть злочинну діяльність.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Колегія суддів враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Натомість, вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_8 є співвласником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та може там постійно проживати, що на думку суду, свідчить про те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, які його стримають від залишення свого місця мешкання, та переховування від суду.

На думку суду, заявлені ризики, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу та його продовження, зменшились та не виправдовують обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи, що складність справи обумовлює її тривалий судовий розгляд, колегія суддів приходить до висновку, що подальше утримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою не викликано необхідністю і міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить йому належну процесуальну поведінку.

Застосовуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченому ОСОБА_8 перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину та вищенаведених судом даних про особу обвинуваченого.

Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, п.п. 1, 2, 4 ч. 5 ст. 194, ст..ст. 199, 110, 177, 315, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 цілодобово залишати місце свого проживання, строком на два місяці, тобто до 01 червня 2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 , 18.06.1986 прибувати за кожною вимогою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Саксаганському ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 04 квітня 2019 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3