Справа № 199/2748/21
УХВАЛА

04.10.2021 року місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000055 від 21.01.2021 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на строк 60 днів та про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби на строк 60 днів.
Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти продовження домашнього арешту у нічний час доби останньому.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, захисник ОСОБА_7 звернулась до суду з клопотанням про відмову в клопотанні прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Прокурор заперечував проти такого клопотання захисника, а обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 .

Суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_4 продовжує обвинувачуватися у вчиненні грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, та яке було ним вчинено під час іспитового строку, встановленого вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.06.2020.
Так, суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.
Крім того, враховуючи те, що судовий розгляд по даній справі триває, не досліджені усі докази, а покази потерпілого та свідків мають суттєве значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, існує ризик незаконного впливу на вказаних осіб з боку обвинуваченого, якому відоме їх місце проживання або перебування.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має не зняту та непогашену в законному порядку судимість, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, вчиненому групою осіб з поєднанням насильства, що на переконання суду вказує на існування ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.
Зважаючи на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд дійшов висновку, що обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а також його особі, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, тому вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
Відповідно, з вище вказаних підстав, не підлягає задоволенню клопотання захисника ОСОБА_7 щодо відмови в продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби, суд також приходить до висновку про необхідність задоволення даного клопотання прокурора.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі. При продовженні строку домашнього арешту у нічний час доби, суд враховує те, що зазначені прокурором ризики щодо ОСОБА_3 на даний час не зменшились, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 , з огляду на пред`явлений обсяг обвинувачення обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке було ним вчинено через нетривалий час після його засудження Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська 06.01.2021, та покарання, яке може йому загрожувати, тому він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідка, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Наявність цих ризиків є достатньою підставою для продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту в нічний час доби ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 грудня 2021 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби до 02 грудня 2021 року включно з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22-00 години до 06-00 години, зобов`язавши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибувати за кожною вимогою до суду.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 щодо відмови у продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.
Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суддя: