У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/4981/21

провадження № 1-кс/0285/172/22
14 лютого 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Новоград-Волинський клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 285/4981/21 0000512) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні дітей немає, не працює, без постійного місця проживання, судимий,

обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України

установив:
У провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження. Ухвалою слвдчого судді від 15.09.2021 року відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

14.02.2022 року прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою на два місяці обвинуваченому ОСОБА_5 оскільки даний строк закінчується 20.02.2022 року, а розгляд кримінального провадження триває. В обгрунтування клопотання посилався на те, що ризики, які встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не зникли. А саме, обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити нові злочини.

Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження запобіжного заходу посилаючись на необгрунтованість клопотання та не доведеність ризиків, на які вказує прокурор.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Строк тримання під вартою закінчується 20 лютого 2022 року.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії не тяжких та тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд бере до уваги, що розгляд справи не завершено, обвинувачений згідно його пояснень постійного місця проживання не має. З метою уникнення відповідальності він може переховуватися від суду. Крім того, суд враховує суспільну небезпеку вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суду не надано доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання його під вартою.

Твердження захисту про безпідставність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків, суд вважає необґрунтованими. Суду не надано належних доказів, які б давали підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченому на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження - не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними. Вони виключають можливість зміни його на більш м`який.

Доводи захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає безпідставними, оскільки захисником не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Суд звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу, що свідчить про відсутність обставин, які б вказували на зменшення раніше встановлених ризиків.

З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372, 395 КПК України, суд

постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 14 квітня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1