КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 31 серпня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах АТ «Державний експортно-імпортний Банк України» на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року,

за участі: прокурора представників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання цивільного позивача директора ТОВ «Львівські автобусні заводи» ОСОБА_8 та накладено арешт на майнові права (в тому числі на майнові права (права вимоги), що випливають із кредитних договорів № 6004К51 від 01 вересня 2004 року, № 6004К2 від 04 лютого 2004 року, договорів іпотеки № 6004Z7 від 05 лютого 2004 року, № 6005Z69 від 28 квітня 2005 року, № 6004Z110 від 01 вересня 2004 року, договору застави від 01 вересня 2004 року № 6004Z109, договору поруки від 07 жовтня 2004 року № 6004Р7, договору поруки від 30 березня 2006 року № 6006Р1 та усіх інших договорів укладених в їх забезпечення, де позичальником виступає ЗАТ «Завод комунального транспорту» (скорочена назва «ЗКТ») (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 45; ідентифікаційний код 32483661), а поручителем ТОВ «Львівські автобусні заводи» (51927, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул. Стасова, б. 79; ідентифікаційний код: 33894928) із забороною будь-яким фізичним або юридичним особам, в тому числі, але не виключно, Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» (ідентифікаційний код: 00032112), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державному підприємству «ПРОЗОРРО», будь-яким організаторам відкритих торгів (аукціонів) укладати будь-які угоди, правочини, договори, здійснювати розпорядження, відчуження, продаж, в тому числі на відкритих торгах (аукціоні)/електронному аукціоні, проводити відкриті торги (аукціон)/електронний аукціон щодо продажу майнових прав (права вимоги) за вищевказаними договорами, де позичальником виступає ЗАТ «Завод комунального транспорту».

Приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для арешту вказаного у клопотанні майна, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах АТ «Державний експортно-імпортний Банк України» подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання цивільного позивача.
Щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, то автор апеляційної скарги зазначає, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представника АТ «Державний експортно-імпортний Банк України», а копію оскаржуваного рішення останнім отримано 05 липня 2021 року.

Зокрема, автор апеляційної скарги зазначає, що клопотання цивільного позивача директора ТОВ «Львівські автобусні заводи», яке є боржником АТ «Укрексімбанк» є безпідставним та містить завідомо неправдиві відомості, що зроблено з метою уникнення подальшого виконання зобов`язань за підтвердженими зобов`язаннями та перешкоджання господарській діяльності АТ «Укрексімбанк».

Крім того, слідчий суддя оскаржуваним рішенням, в порушення ст. 170 КПК України заборонив, у тому числі, вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення електронних торгів із реалізації об`єктів нерухомості, що фактично призвело до відтермінування виконання судових рішень, які набрали законної сили, та спричинило негативні наслідки для АТ «Укрексімбанк» стосовно його сподівань на повернення боржником суми заборгованості та процентів за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити поновивши строк апеляційного оскарження, виступ прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З апеляційної скарги, доданих до неї документів та матеріалів судового провадження видно, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представника АТ «Державний експортно-імпортний завод», а копію постановленого рішення останній отримав 05 липня 2021 року, про що свідчить супровідний лист, наявний в матеріалах судової справи, таким чином колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження не пропущений.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 липня 2021 року під № 0000586 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Згідно з матеріалами провадження до слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшли матеріали за заявою ТОВ «Львівські автобусні заводи» про замах на заволодіння майном вказаного товариства на суму 13 500 000 грн., вчинений шляхом обману, посадовими особами АТ «Укрексімбанк», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 127, протягом червня 2021 року.

01 липня 2021 року до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання директора ТОВ «Львівські автобусні заводи» ОСОБА_8 про накладення арешту майнові права (в тому числі на майнові права (права вимоги), що випливають із кредитних договорів № 6004К51 від 01 вересня 2004 року, № 6004К2 від 04 лютого 2004 року, договорів іпотеки № 6004Z7 від 05 лютого 2004 року, № 6005Z69 від 28 квітня 2005 року, № 6004Z110 від 01 вересня 2004 року, договору застави від 01 вересня 2004 року № 6004Z109, договору поруки від 07 жовтня 2004 року № 6004Р7, договору поруки від 30 березня 2006 року № 6006Р1 та усіх інших договорів укладених в їх забезпечення, де позичальником виступає ЗАТ «Завод комунального транспорту» (скорочена назва «ЗКТ») (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 45; ідентифікаційний код 32483661), а поручителем ТОВ «Львівські автобусні заводи» (51927, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул. Стасова, б. 79; ідентифікаційний код: 33894928) із забороною будь-яким фізичним або юридичним особам, в тому числі, але не виключно, Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» (ідентифікаційний код: 00032112), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державному підприємству «ПРОЗОРРО», будь-яким організаторам відкритих торгів (аукціонів) укладати будь-які угоди, правочини, договори, здійснювати розпорядження, відчуження, продаж, в тому числі на відкритих торгах (аукціоні)/електронному аукціоні, проводити відкриті торги (аукціон)/електронний аукціон щодо продажу майнових прав (права вимоги) за вищевказаними договорами, де позичальником виступає ЗАТ «Завод комунального транспорту».
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року клопотання цивільного позивача директора ТОВ «Львівські автобусні заводи» ОСОБА_8 задоволено.
Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, зважаючи на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно, в тому числі юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000586, про накладення арешту на вищезгадане майно, слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання цивільного позивача, дослідивши матеріали додані до нього та врахувавши наявність збитків завданих ТОВ «Львівські автобусні заводи», наявність можливих дій службових осіб АТ «Державний експертно-імпортний банк України», що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, всупереч доводам апеляційної скарги прийшов до правильного висновку, що накладення арешту на майно є необхідним з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову).
Крім того, слідчим суддею враховано наявність цивільного позову ТОВ «Львівські автобусні заводи» до АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням на суму 12 919 069, 60 грн.
Також, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на згадані раніше майнові права, врахувавши наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року, якою задоволено клопотання цивільного позивача директора ТОВ «Львівські автобусні заводи» ОСОБА_8 та накладено арешт на майнові права (в тому числі на майнові права (права вимоги), що випливають із кредитних договорів та усіх інших договорів укладених в їх забезпечення, де позичальником виступає ЗАТ «Завод комунального транспорту» (скорочена назва «ЗКТ») (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 45; ідентифікаційний код 32483661), а поручителем ТОВ «Львівські автобусні заводи» (51927, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул. Стасова, б. 79; ідентифікаційний код: 33894928), залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах АТ «Державний експортно-імпортний Банк України», - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 752/16154/21 Справа №11-сс/824/44296/2021 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1