Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 375/1568/21
номер провадження 1-кп/368/125/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.01.2022 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000158 від 30.07.2021 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синява Рокитнянського району Київської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, освіта професійно-технічна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 128 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 29.07.2021 близько 14 год. прийшов до магазину «БАМ», який розташований за адресою: вул. Першотравнева, 87, смт Рокитне Білоцерківського району Київської області, щоб придбати цигарки. В даному магазині він зустрів свого колишнього вчителя математики ОСОБА_6 , який запропонував йому випити разом горілки. ОСОБА_3 погодився на дану пропозицію і вони сіли за столиком під навісом на вулиці, де розпочали вживати алкогольні напої, а саме горілку.
Близько 16 год. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_6 постійно намагався нанести ОСОБА_3 тілесні ушкодження. В цей час на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_3 не маючи умислу, направленого на умисне, протиправне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , проявивши кримінально-протиправну самовпевненість, а саме: передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проте легковажно розраховуючи на їх відведення, завдав кулаком правої руки один удар в ліву частину голови ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав з висоти власного зросту і вдарився потиличною частиною голови об бетонне покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа справа, крововиливом під тверду мозкову оболонку та забоєм головного мозку.
Згідно з висновком експерта № 98 Д від 11.11.2021, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи, виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа справа, крововиливом під тверду мозкову оболонку та забоєм головного мозку відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя у момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 128 КК України визнав повністю та пояснив, що не пам`ятає день, але це було приблизно в кінці липня минулого року, він прийшов до магазину по цигарки. Там зустрів потерпілого, який запропонував випити. Він погодився. Проте потерпілий через деякий час став вести себе неадекватно. Він весь час до нього чіплявся. І один раз не витримав та наніс удар, від якого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Просить вибачення. Кається та просить його суворо не карати, та дати можливість виправитися.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 просив розглядати справу у відсутність потерпілого, який подав заяву, в якій він вказав, що примирився із обвинуваченим. А також просив обвинуваченому не призначати міру покарання, що пов`язану з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюється, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 128 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ст. 128 КК України, а саме: у вчиненні необережного тяжкого тілесне ушкодження.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується, обвинувачений винний та підлягає покаранню.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 06 грудня 1995 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Синява Рокитнянського району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 0000158 від 30.07.2021 р. станом на 20.08.2021 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області «Рокитнянська багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

Згідно довідки-характеристики, виданої виконкомом Рокитнянської селищної ради на гр. ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 разом зі своєю сім`єю. Справи гр.. ОСОБА_3 на засіданнях комісії при виконкомі Рокитнянської селищної ради не розглядалися. Компрометуючих матеріалів на гр.. ОСОБА_3 не має.

ОСОБА_3 має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 09.02.2020 р.

ОСОБА_3 є інвалідом другої групи та є інвалідом війни, маючи посвідчення серії НОМЕР_3 від 06.10.2021 р.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ст. 128 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України - нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , є нетяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, провокативна поведінка потерпілого та надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є невеликим злочином; дані про особу обвинуваченого, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику та місце постійного проживання, щиро покаявся, надав медичну допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, є учасником війни і бойових дій та інвалідом другої групи та думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді обмеження волі із застосуванням ст.. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України та висновок досудової доповіді, який вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі на певний строк є цілком можливим. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах. Тому з урахування вищевикладеного суд вважає, що до обвинуваченого можливого застосувати міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої КК України.
Щодо покарань у виді громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі, то дані покарання не можливо призначити обвинуваченому, оскільки він є інвалідом другої групи, а розділ Х КК України забороняє призначати такі види покарань до інвалідів другої групи.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного судом покарання і у відповідності до ст. 75 КК України за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільного позову по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню: оптичний диск з написом на поверхні КП 0000158 від 30.07.2021 відеозапис з камер відеоспостереження магазину «БАМ», що в смт Рокитне вул.. Першотравнева, 87 за 29.07.2021, після набрання вироком законної сили - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1