Ухвала

20 січня 2022 року
м. Київ
справа № 523/4633/19
провадження № 51 2515 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 2 квітня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000308,
встановив:
Вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 2 квітня 2020 року

ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження судових рішень, мотивуючи тим, що внаслідок неналежного виконання його захисником своїх професійних обов`язків, він пропустив строки касаційного оскарження судових рішень.
Вивчивши надані засудженим матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, 27 квітня 2021 року засуджений ОСОБА_4 , в межах строку на касаційне оскарження судових рішень, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 2 квітня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року. Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 травня 2021 року касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Оскільки засуджений ОСОБА_4 не усунув зазначені в ухвалі недоліки

в установлений строк ухвалою Касаційного кримінального суду від 10 червня

2021 року його касаційну скаргу було повернуто.
Вказане свідчить, що у сторони захисту була можливість у межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 426 КПК, скористатися правом на касаційне оскарження судових рішень.
Крім того, 6 серпня 2021 року захисник ОСОБА_5 також зверталася

з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення їй пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень, у задоволенні якого їй було відмовлено ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від

11 серпня 2021 року через відсутність підстав для такого поновлення, а її касаційну скаргу повернуто на підставі п. 3 .ч. 3 ст. 429 КПК.
Незважаючи на це, засуджений поза межами строку на касаційне оскарження судових рішень знову звернувся з касаційною скаргою на вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 2 квітня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року до Верховного Суду

і ставить питання про поновлення йому пропущеного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, оскаржувана ухвала апеляційного суду була постановлена 23 лютого 2021 року. Однак

з касаційною скаргою ОСОБА_4 звернувся лише 16 грудня 2021 року, тобто через сім місяців після закінчення строку на касаційне оскарження судових рішень.
При цьому його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього, а також переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які засуджений не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу вчасно. Посилання засудженого на те, що внаслідок неналежного виконання його захисником своїх професійних обов`язків, він не міг вчасно подати касаційну скаргу, не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження та не може бути підставою для його поновлення.
Інших переконливих аргументів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження у клопотанні засудженого не наведено.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу засудженого на вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 2 квітня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 лютого

2021 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3