Справа № 595/1069/21
Провадження № 1-кс/595/518/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучач клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Бучацького районного суду із клопотанням про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 від 16.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 20.07.2021 накладений арешт на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 який на праві власності належить ОСОБА_6 , жителю смт.Кострижівка Заставнівського району Чернівецької області, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування даним майном. У клопотанні зазначено, що даний транспортний засіб не може бути речовим доказом, та не має жодного відношення до обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. За таких підстав ОСОБА_6 просить скасувати арешт на вказаний автомобіль.
У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор та слідчий проти клопотання заперечили, оскільки вантажний автомобіль на який накладено арешт є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000129.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Стаття 2 КПК України регламентує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, та застосування належної правової процедури.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За змістом ч. 1, 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).
В силу вимог ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду від 20.07.2021 накладений арешт на вантажний автомобіль марки «ЗИЛ-131», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування даним майном. Підставою накладення арешту вказано те, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також з метою збереження речових доказів, які необхідні для проведення експертиз та інших слідчих дій.
Згідно з ч.1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку на володільця майна. Разом з тим сторона обвинувачення у випадку незгоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином обґрунтувати таку незгоду та надати докази на підтвердження своїх заперечень. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому жоден учасник не позбавлений можливості надати ці докази.
Так, стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його законному володільцю, такий автомобіль може бути знищений чи прихований. При цьому слідчим суддею враховано можливість виконати завдання щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для виконання якого був накладений арешт, без застосованого вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у частині користування транспортним засобом.
Разом з тим, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для скасування заборони відчуження арештованого майна та розпорядження ним, проте не вбачає підстав для подальшої заборони законному володільцю користуватися автомобілем. Відтак клопотання в цій частині слід задовольнити частково, повернувши транспортний засіб ОСОБА_6 з правом користування та без права на відчуження та розпорядження ним.
Також, слідчий суддя вважає за необхідне попередити ОСОБА_6 про те, що розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, тягне за собою настання кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 388 КК України.
Керуючись ст. 2, 98, 170, 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 від 16.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 20.07.2021 на вантажний автомобіль, зеленого кольору, марки «ЗИЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , в частині позбавлення права на користування даним майном.

Передати ОСОБА_6 на відповідальне зберігання вантажний автомобіль, зеленого кольору, марки «ЗИЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , без права на відчуження та розпорядження даним майном.

Зобов`язати ОСОБА_6 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні № 0000129 від 16.07.2021 судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є вантажний автомобіль, зеленого кольору, марки «ЗИЛ-131», д.н.з. НОМЕР_1 , негайно надати даний автомобіль для проведення вказаних дій.

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України, за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Бучацького
районного суду ОСОБА_1