Номер провадження:1-кп/521/1087/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,
обвинувачуваного ОСОБА_4
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у режимі відео конференції (дистанційного судового засідання) обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 04.03.2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Суворове, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, маючої на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , СПД, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, суд
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 04.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.
Згідно обвинувального акту, у кримінальному провадженні № 0000500 ОСОБА_4 обвинувачується у відмові від давання показань у суді та під час провадження досудового розслідування, тобто у кримінальному проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, за наступних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 66 КПК України свідок зобов`язаний давати правдиві показання під час досудового розслідування та судового розгляду.
Детективами Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000411 від 02.11.2016 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 209 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
05.10.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000411 скеровано до суду.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_6 , обіймаючи посаду Одеського міського голови, за попередньою змовою із заступником Одеського міського голови ОСОБА_7 , директором департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_9 , заступником директора департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_10 , головою постійної комісії Одеської міської ради з питань комунальної власності ОСОБА_8 , всупереч інтересам територіальної громади м. Одеси щодо економного та ефективного розпорядження комунальним майном (коштами місцевого бюджету), діючи в інтересах та за попередньою змовою із не встановленими досудовим розслідуванням особами, які здійснюють фактичний контроль за фінансово-господарською діяльністю суб`єктів господарювання: ЗАТ UAB Naster, TOB VALTON GROUP LP та TOB «Девелопмент Еліт» (далі - особи, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження), директором ТОВ «Девелопмент Еліт» ОСОБА_12 , представником TOB VALTON GROUP LP ОСОБА_11 та суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_13 у період з липня по грудень 2016 року в м. Одесі, зловживаючи своїм службовим становищем та наділеними владними повноваженнями, з використанням засобів вчинення злочину у вигляді нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, та підробленого документа «Отчет по определению рыночной стоимости объекта оценки: нежилого помещения общей площадью 14394,5 кв.м., расположенного по адресу: г. Одесса, ул. Косовская, 2-Д», складеного ОСОБА_13 від імені ПП «Брокбізнесконсалт», шляхом придбання у комунальну власність територіальної громади м. Одеси за завідомо завищеною ціною вказаних приміщень умисно, з корисливих мотивів заволоділи коштами місцевого бюджету м. Одеси у розмірі 185 000 000 грн., який у шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром.
Згідно з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000411 у ході обшуку, проведеного 23.05.2017 року в офісних приміщеннях ТОВ «Одеський логістичний центр» за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, буд. 2/1, були виявлені речі та документи, що стосуються діяльності ТОВ «Девелопмент Еліт», яке продало територіальній громаді м. Одеси нежитлові приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д, за ціною 185 000 000 грн., що значно перевищує ринкову вартість.
Тому, оскільки ОСОБА_14 працювала головним бухгалтером ТОВ «Одеський логістичний центр», у слідства були достатні підстави вважати, що їй відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, а саме: обставини щодо управління ТОВ «Девелопмент Еліт», у тому числі невстановленими слідством особами, а також обставини, за яких речі і документи, що стосуються діяльності ТОВ «Девелопмент Еліт», та які були вилучені 23.05.2017 під час обшуку в офісних приміщеннях ТОВ «Одеський логістичний центр», перебували у вказаних офісних приміщеннях за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, буд. 2/1.
Таким чином, ОСОБА_14 є свідком в розумінні ч. 1 ст. 65 КПК України і підлягала допиту з даних питань.
Однак, у період не пізніше 17.05.2018 року, більш точний час досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на відмову від надання показань свідка у кримінальному провадженні №0000411 під час проведення досудового розслідування та у суді.
Так, у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000411 ОСОБА_14 прибула 17.05.2018 року на допит у якості свідка до старшого детектива заступника керівника Другого відділу детективів Четвертого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_15 .
ОСОБА_14 , будучи як свідок належним чином попередженою детективом про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 385 КК України, тобто за відмову свідка від давання показань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також те, що за відсутності поважних причин вона ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків передбачених ст. 66 КПК України, а саме давати правдиві показання під час досудового розслідування, в ході проведення її допиту як свідка 17.05.2018 року, що відбувався в період з 10 год. 00 хв. до 10 год. 45 хв. у кабінеті № 215 приміщення Одеського територіального Управління Національного антикорупційного бюро України за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83, за участі адвоката ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , реалізуючи свій протиправний умисел, відмовилась від давання показань на підставі ст. 18 КПК України та ст. 63 Конституції України.
Показання ОСОБА_17 як свідка необхідно було здобути для з`ясування обставин, за яких речі і документи, що стосуються діяльності ТОВ «Девелопмент Еліт», які були вилучені 23.05.2017 року під час обшуку в офісних приміщеннях ТОВ «Одеський логістичний центр», перебували у вказаних офісних приміщеннях за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, буд. 2/1, а також з метою встановлення можливої причетності інших осіб до управління ТОВ «Девелопмент Еліт».
Тобто відомості, які необхідно було здобути у ході допиту ОСОБА_17 , не стосувались особисто її, а також не могли стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Таким чином, діючи умисно, всупереч покладеного на неї процесуального обов`язку давати правдиві показання під час досудового розслідування кримінального провадження, що визначено п. 2 ч. 2 ст. 66 КПК України, ОСОБА_14 ухилилась від вчинення тих дій, які вона повинна була і мала можливість здійснити, що виявилось у неповідомленні відомостей про факти, які їй були відомі, що вплинуло на хід досудового розслідування в частині процесуального дослідження доказів у кримінальному провадженні та встановленню об`єктивної істини у провадженні.
У подальшому, в ході судового розгляду кримінального провадження №0000411 від 02.11.2016 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 209 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (судова справа № 521/17260/18), Малиновським районним судом м. Одеси викликано ОСОБА_18 для її допиту як свідка сторони обвинувачення.
27.02.2019 року у період часу з 12 години 01 хвилину по 12 годину 18 хвилин під час допиту свідка ОСОБА_17 в Малиновському районному суді м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, 1а, судом встановлено, що свідку ОСОБА_4 роз`яснено права та обов`язки свідка та вони їй зрозумілі, також суд з`ясував, що серед обвинувачених немає членів її сім`ї та близьких родичів.
Далі ОСОБА_14 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на ухилення від давання показань свідка у кримінальному провадженні № 0000411, о 12 годині 08 хвилин заявила, що відмовляється давати показання проти себе, на підставі ст. 63 Конституції України, про що нею 26.02.2019 року було подано до суду відповідну заяву. Після чого судом додатково роз`яснено ОСОБА_19 зміст ст. 63 Конституції України та повідомлено, що питання у ході допиту можуть стосуватись й інших осіб чи обставин. Вислухавши вказані роз`яснення, свідок зачитала подану нею заяву щодо її відмови як свідка надавати показання у кримінальному провадженні на підставі ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України.
Після того як свідок ОСОБА_14 зачитала вищезазначену заяву, судом повторно поставлено питання щодо того, чи вона відмовляється взагалі надавати свідчення у даному судовому засіданні, на яке ОСОБА_14 , перебуваючи в залі суду за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, 1а, о 12 годині 17 хвилин повідомила, що взагалі відмовляється від дачі показань.
Показання ОСОБА_17 як свідка необхідно було здобути для з`ясування судом обставин, за яких речі і документи, що стосуються діяльності ТОВ «Девелопмент Еліт», та які були вилучені 23.05.2017 року під час обшуку в офісних приміщеннях ТОВ «Одеський логістичний центр», перебували у вказаних офісних приміщеннях за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, буд. 2/1, а також з метою встановлення можливої причетності інших осіб до управління ТОВ «Девелопмент Еліт».
Тобто відомості, які необхідно було здобути у ході допиту ОСОБА_17 , не стосувались особисто її, а також не могли стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Таким чином, діючи умисно, всупереч покладеного на неї процесуального обов`язку давати правдиві показання під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, що визначено п. 2 ч. 2 ст. 66 КПК України, ОСОБА_14 ухилилась від вчинення тих дій, які вона повинна була і мала можливість здійснити, що виразилось у неповідомленні відомостей про факти, які їй були відомі, що вплинуло на хід досудового розслідування та судового розгляду в частині процесуального дослідження доказів по кримінальному провадженню та встановленню об`єктивної істини у провадженні.
Відповідно до ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.
Крім того, відповідно до ч. З ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членам її сім`ї кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. З КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Обвинувачені у кримінальному провадженні № 0000411, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не є на цей час та не були на той час близькими родичами ОСОБА_17 чи членам її сім`ї.
Отже, ОСОБА_14 , будучи належним чином попередженою про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 385 КК України, тобто за відмову свідка від давання показань, 17.05.2018 року та 27.02.2019 року без передбачених ст. 63 Конституції України, ч. 2 ст. 385 Кримінального кодексу України та ст. 18 Кримінального процесуального кодексу України, підстав відмовилась давати показання у кримінальному провадженні №0000411 про відомі їй обставини, в тому числі і вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченими, які в розумінні ст. 3 КПК України та ст. 63 Конституції України, не є членами сім`ї ОСОБА_17 та її близькими родичами, а також щодо обставин, які не стосувались особисто її та не могли стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.
Таким чином, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України як відмова свідка від давання показань у суді та під час провадження досудового розслідування.
Обвинувачена ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, яке було зареєстровано канцелярією суду, про закриття кримінального провадження №0000500 від 04.03.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні обвинувачена та її захисник клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.
При цьому обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що згоду на закриття кримінального провадження вона надає добровільно та без примусу, та їй зрозуміла суть обвинувачення і підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.
Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п.1 ч.2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 385 КК України, яке інкримінується ОСОБА_4 було вчинено 17.05.2018 року та 27.02.2019 року.
Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VIII (який набрав чинності 1 липня 2020 року), кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 385 КК України, відноситься до категорії проступків. Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 385 КК України, за вказаний кримінальний проступок передбачено покарання штрафу від п`ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Підстав для зупинення або переривання строку давності, які визначені ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, стороною обвинувачення суду не надані. Обставини кримінального проступку по даному кримінальному провадженню мали місце 17.05.2018 року та 27.02.2019 року.
Таким чином з моменту вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності сплили.
Даних про вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення в період строків притягнення до кримінальної відповідальності не встановлено.
Обвинувачена ОСОБА_4 , якій були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, не заперечувала проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
З`ясувавши позицію обвинуваченої, впевнившись у добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно неї підлягає задоволенню.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю судом, в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 7 ст. 284 КПК України, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності суд, постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно неї, в силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, підлягає закриттю.
Даних про заходи забезпечення кримінального провадження в матеріалах справи відсутні.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 350, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000500 від 04.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України - закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом встановленого законом строку з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1