КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/215/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
03 лютого 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою особи у володінні якої перебувало вилучене майно - завідувача кафедрою військової підготовки Національного університету біоресурсів і природокористування України ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року, -
прокурора ОСОБА_8 ,
представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала є необґрунтованою і незаконною. Слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали не дотримано вимог ст.ст. 170-175 КПК України. У порушення п.10 ч.1 ст. 7 і ст. 17 КПК України в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали безпідставно зазначено, що начебто досудовим розслідуванням вже встановлено, що група посадових осіб кафедри військової підготовки НУБіПУ, зокрема, завідувач КВП НУБіП ОСОБА_6 , начальник служби ракетно-артилерійського озброєння КВП НУБіП ОСОБА_9 , старший викладач КВП НУБіП ОСОБА_10 та старший викладач КВП НУБіП ОСОБА_11 шляхом зловживання службовим становищем привласнили зброю, боєприпаси, військове та інше майно, що перебуває на зберіганні КВП НУБіП.
В іншому абзаці мотивувальної частини оскаржуваної ухвали безпідставно стверджується, що ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зловживаючи службовим становищем, за попередньою змовою, навмисно та з корисливих мотивів заволоділи частиною зброї та боєприпасів кафедри військової підготовки НУБіПУ з метою їх використання у власних цілях.
Також в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали безпідставно стверджується, що одним з епізодів факту привласнення боєприпасів є внесення неправдивих відомостей до наряду №735/1/1/21-144 від 15.02.2021 на приймання (видавання) військового майна та подальше заволодіння 5,6 мм патронами «Бегущий Олень» у кількості 12 тис. одиниць.
Такі безпідставні і бездоказові твердження порушують презумпцію невинуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , принижують та підривають їх ділову і військову репутацію.
Апелянти вважають, що застосування слідчим, прокурором і слідчим суддею упереджених, безпідставних і бездоказових тверджень про те, що начебто є вже встановленим вчинення апелянтом та іншими службовими особами кафедри військової підготовки НУБіПУ заволодіння та привласнення зброї, боєприпасів, військового та іншого майна, направлено на створення у сторонніх осіб хибної думки про начебто вчинення ними кримінального правопорушення.
Також апелянти стверджують, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на майно, яке не має відношення до предмету доказування у кримінальному провадженні. Оскільки як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 410 КК України предметом злочину, передбаченого у даній статті, є виключно «військове майно».
Однак у ході обшуку слідчим вилучено малокаліберні набої калібру 5,6 мм, мисливську рушницю, набої до неї, чохол, які до військового майна не відносяться, оскільки належать приватним особам.
Так, вилучені під час обшуку 04.10.2021 у приміщенні навчального класу №27 з металевого сейфу №1 малокаліберні набої калібру 5,6 мм у кількості 462 шт. належать громадянину ОСОБА_12 . Ці набої тимчасово зберігалися у металевому сейфі у приміщенні класу №27 на підставі договору від 12.10.2018, укладеного між ОСОБА_12 та представником кафедри військової підготовки викладачем ОСОБА_13 .
Вилучені під час обшуку 04.10.2021 у приміщенні службового кабінету №9 завідувача кафедри військової підготовки полковника ОСОБА_6 набої у кількості 438 шт. включають набої калібру 5,6 мм, з яких 150 шт. належать громадянину ОСОБА_14 , а 200 шт. - громадянину ОСОБА_15 . Ці набої тимчасово зберігалися у металевому сейфі у приміщенні службового кабінету №9 на підставі договорів від 12.10.2018, укладених між завідувачем кафедри військової підготовки ОСОБА_6 і ОСОБА_14 та ОСОБА_6 і ОСОБА_15 .
Решта набоїв, вилучених з приміщення службового кабінету №9, є холостими набоями калібру 7,62 мм. Ці набої зберігалися у сейфі завідувача кафедрою військової підготовки.
Вилучена під час обшуку 04.10.2021 у приміщенні службового кабінету №9 завідувача кафедри військової підготовки полковника ОСОБА_6 мисливська рушниця 12 калібру «ALTAY» номер НОМЕР_2 з 12 набоями до неї, чохол чорного кольору належать громадянину ОСОБА_16 , який має дозвіл на право зберігання, носіння цієї зброї №2902, виданий 10.02.1999 року начальником Московського ГУ МВС України в м. Києві/
За таких обставин вилучені під час обшуку 04.10.2021 набої у кількості 462 шт. і 438 шт., а також мисливська зброя не можуть вважатися речовими доказами в розумінні статті 98 КПК України, оскільки вони не є військовим майном, вони не були ні знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України, ні предметами, які зберегли на собі сліди цього злочину, вони не містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Це майно не відноситься до предметів, що були об`єктом кримінально протиправних дій, воно не набуто кримінально протиправним шляхом і не отримано юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Також слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності на вилучене майно завданням кримінального провадження.
Під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею в порушення положень ч.2 ст. 173 КПК України не враховано наслідки вилучення та арешту документів у п`яти папках щодо обліку, обігу майна, у тому числі і військового майна кафедри військової підготовки НУБіПУ. Під час прийняття процесуального рішення у цій частині слідчим суддею не з`ясовано ні переліку, ні найменувань, ні змісту документів, які наявні у вилучених п`яти папках та на які прокурор пропонує накласти арешт. Також слідчим суддею не з`ясовано розумності і співрозмірності обмеження права користування наявними у п`яти папках документами, процесуальної необхідності в їх арешті, наслідків арешту цих документів для ведення обліку майна на кафедрі військової підготовки НУБіПУ.
Постановляючи оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на вилучені у приміщенні тиру кафедри військової підготовки НУБіПУ гільзи і кулі від ПМ 9мм, гільзи і кулі від набоїв 5,6 мм, слідчим суддею не враховано, що ці предмети не можуть входити до предмету доказування злочину, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України, оскільки не мають будь-якого відношення до військового майна. Зазначені предмети залишилися у приміщенні тиру після залікових стрільб в рамках підсумкової перевірки рівня службової підготовленості поліцейських, проведених особовим складом Голосіївського управління поліції, а також стрільб інших організацій. Усі стрільби у тирі кафедри військової підготовки НУБіПУ проводилися на підставі узгоджених дозвільних документів.
За таких обставин оскаржуваною ухвалою безпідставно накладено арешт на гільзи і кулі від ПМ 9мм, гільзи і кулі від набоїв 5,6 мм.
Поза увагою слідчого судді залишилися обставини про те, що документи, які були вилучені із шафи кабінету без номеру та написів, який знаходиться праворуч від кабінету №22 «медичний пункт», а також мисливська зброя і документи, які були вилучені з приміщення кабінету №9 ОСОБА_6 , а також інші вилучені під час обшуку предмети не були належним чином упаковані слідчим, що є порушенням вимог ч.3 ст. 105 КПК України.
В оскаржуваній ухвалі зазначено, що слідчим суддею накладається арешт на майно, яке вилучено у ході обшуку 04.11.2021 у приміщеннях кафедри військової підготовки НУБіПУ.
У той же час поза увагою слідчого судді залишилися обставини про те, що в цей день у приміщеннях кафедри військової підготовки НУБіПУ проводилися два обшуки, кожен на підставі окремої ухвали слідчого судді від 04.10.2021, постановлених відповідно у провадженнях №1-кс/752/8193/21 та № 1 -кс/752/8194/21.
Натомість в оскаржуваній ухвалі не конкретизовано, на підставі якої саме ухвали вилучено майно, на яке накладено арешт. Тобто оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням принципів правової визначеності.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено без участі та присутності представника кафедри військової підготовки НУБіПУ, тобто у відсутність особи, у володінні якої перебувало вилучене майно (третьої особи). Копія оскаржуваної ухвали надійшла до НУБіПУ поштовим зв`язком 10.12.2021, а кафедрою військової підготовки НУБіПУ її отримано лише 13.12.2021, що пітверджується відбитками штампу реєстрації вхідних документів НУБіПУ та відбитком штемпеля Укрпошти від 09.12.2021 на конверті.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників власника майна в підтримку поданої апеляційної скарги, з проханням її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, вважав оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності особи у володінні якої перебувало вилучене майно - завідувача кафедрою військової підготовки Національного університету біоресурсів і природокористування України ОСОБА_6 та його представника, копію оскаржуваної ухвали отримано тільки 13.12.2021 року та 16.12.2021 подано апеляційну скаргу, відповідно до штампу на апеляційній скарзі, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Досудовим розслідування встановлено, що група службових осіб кафедри військової підготовки Національного університету біоресурсів і природокористування України (далі за текстом КВП НУБіП), зокрема: завідувач КВП НУБіП - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), начальник служби ракетно-артилерійського озброєння КВП НУБіП - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), старший викладач КВП НУБіП - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) та старший викладач КВП НУБіП - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) шляхом зловживання службовим становищем привласнили зброю, боєприпаси, військове та інше майно, що перебуває на зберіганні КВП НУБіП.
Так, встановлено, що КВП НУБіП з питань військової підготовки та обліку військового майна підпорядкована Управлінню підготовки штабу Командування сухопутних військ Міністерства оборони України.
Згідно з документальними матеріалами провадження, встановлено, що на зберіганні КВП НУБіП знаходиться наступний перелік бойової та стрілецької зброї, зокрема: пістолет «ПМ» (9 мм) 15 од., автомат «АКМ» (7,62 мм) 10 од., автомат «АК-74» (5,45 мм) 4 од., револьвер «ТОЗ-36» (7,62 мм) 2 од., пістолет «Марголіна» (5,6 мм) 8 од., сигнальний пістолет зразка 43-го року (26 мм) 2 од., а також навчальні зразки озброєння різного типу, зокрема: кулемет «ПКТ Д2580» (7,62 мм) 1 од., гвинтівка «ТОЗ-8М» (5,6 мм) 5 од., гвинтівка « НОМЕР_3 » (5,6 мм) 15 од., карабін «СКС»(7,62 мм) 23 од. та інша, у тому числі бойові припаси до неї пістолетні патрони «ПсТ» (9 мм), патрони «ПС» (5,45 мм), револьверні патрони «РГЛ» (7,62 мм), патрони «с/м» (5,6 мм), патрони «цільові укорочені» (5,6 мм) тощо.
Однак, за наявними даними, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зловживаючи службовим становищем, за попередньою змовою, навмисно та з корисливих мотивів заволоділи частиною вищезазначеного військового майна (зброєю та боєприпасами) з метою його використання у власних цілях.
Одним з епізодів факту привласнення боєприпасів є внесення неправдивих відомостей до наряду № 735/1/1/21-144 від 15.02.2021 на приймання (видавання) військового майна та подальше заволодіння 5,6 мм патронами «Бегущий Олень» у кількості 12 тис. одиниць.
Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження, на території КВП НУБіП розташований стрілецький тир (50 м), який функціонує без відповідних дозвільних документів (відсутня ліцензія), на якому крім спортивної, в порушення чинного законодавства проводиться стрільба з наявної нарізної вогнепальної зброї, із залученням третіх осіб, що здійснюється за сприянням посадовців КВП НУБіП.
Таким чином, у діях ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можливо вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України, що полягає у навмисному привласненні військового майна (зброї та боєприпасів) шляхом зловживання службовим становищем, у тому числі передача та використання службових приміщень на користь третіх осіб.
04.11.2021 у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04.10.2021 проведено обшук у приміщеннях кафедри військової підготовки НУБіП України ( АДРЕСА_1 ).
Під час проведення зазначеного обшуку в будівлі виявлено та вилучено речі та документи, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: у приміщенні тиру № 31 під мішенями № № 4, 6 знайдено та вилучено 12 предметів, схожих на кулі (деформовані), 9 мм для відстрілу з ПМ, а також 4 предмети, схожі на кулі (деформовані) 5,6 мм для відстрілу з малокаліберної гвинтівки, які поміщуються до картонної коробки з написом «патрони калибр 5,6 мм спортивно- охотничьи», які поміщено та опечатано до спецпакету ДБР № S 1027573 з підписами понятих та присутніх; з металевого сейфу у приміщенні навчального класу № 27: CD-RW LG 700 mb, копія акту № 144 (затверджено 28.05.2021) з додатками всього на 16 аркушах квиток АП 339848, поміщено та опечатано до спецпакету ДБР № 1022467 з підписами понятих та присутніх; предмет, схожий на гільзу від ПМ 9 мм, знайдений у приміщенні тиру№ 31, поміщений до спецпакету ДБР № S 10275023 Знайдені у приміщенні навчального класу № 27 у металевому сейфі №1, схожі на набої 5,6 мм у кількості 462 ( чотириста шістдесят два) штуки, а також 7 (сім) гільз калібр 5,6 мм та один схожий на патрон 7,62 мм предмет, поміщені до спецпакету ДБР В 1021135; документи у п`яти папках щодо обліку, обігу майна, у томі числі військового, КВП НУБіП України, які знайдено в шафі кабінету без номеру та написів, який знаходиться праворуч від кабінету № 22 «медичний пункт», поміщені до спецпакету L1004107, наряди №735/1/1/21-190 від 10.02.2021 (примірники 3 та 4) на одному арк. кожний; накладна (вимога) № 17 від 10.03.2021 на одному арк.; накладна (вимога) № 16 від 10.03.2021 на одному арк.; аряд № 735 /1/1/21-143 від 16.02.2021 (прим. № 4) на одному арк.; лист №842 від 02.03.2021 на одному арк.; наряд № 735 /1/1/21-144 від 17.02.2021 на одному арк.; накладна № 9 від 02.03.2021 на одному арк.; акт приймання-передачі № 2 (копія) від 03.03.2021 на одному арк; вилучені із приміщенні кабінету № 9 полковника ОСОБА_6 (згідно протоколу обшуку від 04.11.2021) предмети, схожі на набої, у кількості 438 (чотириста тридцять вісім) штук, поміщені до спецпакету ДБР № М 1005770; Копія акту списання без №, затверджено 23.03.2016 на двох арк.; лист Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві № 5591/125/47-05-18 від 13.04.2018 на одному арк. (копія); лист № 390 від 14.06.1996 на одному арк. (копія); лист УВО МОУ № 158/845 від 17.03.1997 на одному арк. (копія); лист НАУ від 29.10.1996 на одному арк. - список (копія); лист НАУ на одному арк. (копія); список надлишкової «зброї» на двох арк. (копія); наказ № 128 від 08.07.1996 на одному арк. (копія); наказ № 53 від 23.03.1995 на одному арк. (копія); акт прийому - здачі на два арк. (копія); службова записка від 12.04.2005 на одному арк. (копія); акт приймання-здачі на одному арк. (копія); оригінал листа на ім`я ректора НАУ з резолюцією від 26.05.2005 на одному арк.; вилучені у приміщені кабінету № 9 ОСОБА_6 у кімнаті відпочинку цього кабінету мисливська зброя 12 калібру «ALTAY» номер НОМЕР_1 зі стволом № НОМЕР_1 та 12 (дванадцять) набоями до неї, а також чохлом чорного кольору.
Також вищевказані речі, документи 04.11.2021 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вони були об`єктом кримінально протиправних дій та, з огляду на встановлені обставини кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
05.11.2021 прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 04.11.2021 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 04.10.2021 у приміщеннях кафедри військової підготовки НУБіП України ( АДРЕСА_1 ), з метою збереження речових доказів.
Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання прокурора про арешт майна, зазначеного у клопотанні, слідчий суддя виходив з того, що стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому вважав за необхідне задовольнити вказане клопотання прокурора.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на вказане майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження та враховано обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання прокурора підлягає задоволенню, з урахуванням обставин кримінального провадження, що розслідується.
Твердження апелянта, що слідчим суддею накладено арешт на речі, які не мають відношення до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України є передчасними та спростовуються матеріалами, які обґрунтовують клопотання.
Також є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що в оскаржуваній ухвалі викладено твердження, які можуть порушувати презумпцію невинуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які полягають у начебто вже встановленим фактом вчинення апелянтом та іншими службовими особами кафедри військової підготовки НУБіПУ заволодіння та привласнення зброї, боєприпасів, військового та іншого майна. Однак дана обставина хоча має місце проте, не є визначеною кримінально процесуальним законом підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Посилання апелянта на те, що під час обшуку було вилучено зброю та патрони, які належать приватним особам також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Дане питання не було предметом розгляду слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна. Вказана інформація відсутня в матеріалах, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт, тобто не була відома слідчому судді під час розгляду клопотання про арешт майна. Однак дана обставина може бути підставою для звернення до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту на майно.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Обставини з яких апелянти просять скасувати оскаржувану ухвалу, можуть бути підставами, для звернення до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити завідувачу кафедри військової підготовки Національного університету біоресурсів і природокористування України ОСОБА_6 та його представнику адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження на ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу завідувача кафедрою військової підготовки Національного університету біоресурсів і природокористування України ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4