Справа № 145/1728/21
УХВАЛА

15 листопада 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , отримавши клопотання слідчої СВ відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

УСТАНОВИВ:

Слідча СВ відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним клопотанням, яке мотивує тим, що 03.11.2021 близько 19 год 30 хв водій автомобіля «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по мосту через річку Рів, що знаходиться в с. Могилівка по вул. Центральній, Жмеринського району Вінницької області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, з якими госпіталізований до ШМД м. Вінниця. Виїздом СОГ на місце пригоди в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено автомобіль «ВАЗ 2107», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 . Враховуючи те, що вилучений транспортний засіб має значення для всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, відповідно до ст. 98 КПК України, речового доказу у кримінальному провадженні, за яким потрібно провести ряд експертиз, за результатами проведення слідчих та процесуальних дій прийняти законне та процесуальне рішення по даному кримінальному провадженні, тому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно з місця ДТП від 04.11.2021, а саме: на автомобіль «ВАЗ 2107», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 та перебуває на спеціальному майданчику відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, і заборонити використовувати, розпоряджатися вищевказаним майном особам, у власності яких воно перебуває, для запобігання його зникнення, втраті, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити розслідуванню у кримінальному провадженні.

Вивчивши матеріали клопотання, cлідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Частиною другою статті 171 КПК України визначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В поданому клопотанні слідчою ставиться питання про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 2107», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки транспортний засіб має значення речового доказу у кримінальному провадженні, однак всупереч вимогам статті 171 КПК України слідчою не доведено в розумінні ст. 98 КПК України, що зазначене майно є речовим доказом, оскільки до клопотання не долучено доказів, що транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 являється тимчасово вилученим майном та йому надано статус речового доказу; в клопотанні не зазначено підстави та відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вищезазначене майно шляхом позбавлення права на розпорядження, відчуження та користування; в клопотанні не зазначено документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчої не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, тому підлягає поверненню прокурору відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України.

Керуючись ст.ст. 171, 172 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно повернути прокурору Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків клопотання сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА