Справа № 521/4551/21
Пр. № 1-кп/521/1116/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 с. 115 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно обставин, викладених в обвинувальному акті, 05.01.2021 року, приблизно о 21 годині, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, розуміючи противоправний характер своїх дій та наслідки їх настання, переслідуючи прямий умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_11 , шляхом нанесення останньому ножового поранення, озброївшись ножем, утримуючи його у правій руці, наніс один удар в область передньої поверхні шиї зліва, спричинивши йому тим самим несумісне с життям тілесне ушкодження у вигляді одного колото-різаного сліпого поранення шиї у ділянці верхньої третини передньої поверхні зліва, з ушкодженням м`яких тканин, лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, яке згідно вимог п.п. 1-2) ч. 2 ст. 242 КПК України та п.п. 1.1., 4.8. та 4.9.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, та було небезпечним для життя, в тому числі і в момент заподіяння, і за цим критерієм (небезпеки для життя), відповідно до п. 2.1.1 «а», п. 2.1.2., п. 2.1.3. «о», «п» та 4.6. «Правил...», містить ознаки тілесних ушкоджень ТЯЖКОГО ступеня тяжкості. Внаслідок отримання вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_11 помер на місці події до надання останньому медичної допомоги.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 пояснив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, вину в інкримінованому злочину, передбаченому ст. 115 ч. 1 КК України, а саме в умисному вбивстві, не визнає, вважає що він діяв в межах самооборони оскільки захищався від протиправного посягання на його життя з боку потерпілого.

По суті заданих сторонами питань пояснив, що 05.01.2021 року він приїхав до себе додому. Близько 18 години, йому зателефонував його батько ОСОБА_11 та запропонував приїхати до них і відмітити минувший новий рік та день його народження, яке було ІНФОРМАЦІЯ_3 . Приїхав він до них приблизно через 20 хвилин та перебував уже у стані алкогольного сп`яніння, в сильно «припіднятому настрої». Вони накрили стіл та почали відмічати минувший новий рік та день народження батька. Через деякий час до них приїхала його дівчина - ОСОБА_12 , і вони всі разом продовжили застілля, сиділи, жартували, їли та згадували цікаві моменти з життя. В ході зазначених подій він познайомив свого батька ОСОБА_11 з його дівчиною ОСОБА_13 , оскільки до цього знайомі вони ще не були. Сиділи жартували сміялись, все було доброзичливо, «по домашньому». Близько 21 години, вони з ОСОБА_13 пішли гуляти з собакою, оскільки в цей час вони завжди її вигулюють. На вулиці вони перебували не дуже довго, оскільки йшов дощ. Далі вони повернулися додому, він відкрив двері, в квартиру забігла собака, далі зайшов він і останньою зайшла ОСОБА_13 . Коли він зайшов у квартиру то побачив батька, який стояв до нього спиною, мати у цей час стояла біля кухонної мийки. Він побачив що мати у цей момент виглядала наляканою та чимось стурбованою. Він зробив крок до неї та запитав чи все добре, на що вона йому нічого не відповіла. Він взяв її за лікоть та розвернув до себе і ще раз запитав чи все добре, на що вона теж промовчала. В цей момент батько, роздратовано, сказав йому «закройся, щенок», переступив через матрац, на якому спала собака, та наніс йому удар кулаком в обличчя. Від удару він відлетів до стіни, яка була за ним. Він намагався випрямитися, але батько одразу накинувся на нього з погрозами та криками «вб`ю». Після чого схопив його за горло та почав душити. Він намагався звільнитись, але ОСОБА_11 прижимав його все сильніше до стіни, стиснюючи при цьому його шию. Після чого, він почав задихатися та злякався, почав панікувати. У нього почало темніти в очах і він не міг не вдихнути не видихнути. Приходячи до тями, він виявив у себе в руці ніж. В цей момент він взагалі не розумів що відбувається. Він побачив як його батько тримався за шию з якої йшла кров. Він одразу кинувся до нього щоб допомогти, взяв светра та намагався зробити таким чином «жгут» щоб зупинити кров. Після чого він одразу почав телефонувати до швидкої. У нього це не вдалося і швидку почала викликати ОСОБА_13 . Вона додзвонилася першою і їм по телефону оператор почав пояснювати як треба надавати першу допомогу. Виконуючи вказівки оператора швидкої, вони поклали ОСОБА_11 на підлогу та зігнули йому в колінах ноги. Через деякий час приїхала швидка, яку вони зустріли, та дійшовши до місця події, оглянувши ОСОБА_11 , співробітники швидкої констатували його смерть.

На питання сторін кримінального провадження та суду, обвинувачених пояснив, що у нього з батьком були дуже гарні стосунки, він допомагав йому з ремонтом квартири, машини, він в свою чергу завжди допомагав батьку. Спілкувалися та бачилися вони доволі часто, двічі тричі на тиждень. У батька з матір`ю теж були нормальні відносини незважаючи не те що вони давно розійшлися. В той вечір він дійсно вживав алкоголь з нагоди святкування дня народження батька, але символічно та мало, грамів 100 коньяку, і повністю відчував себе тверезим. Йому не відомо причин такої агресивної поведінки батька, раніше в його присутності такого не бувало. Звідки в його руці взявся ніж повідомити також не зміг. Точно повідомити чи втрачав свідомість не може але пам`ятає що у нього потемнішало в очах.

Обвинувачений дуже шкодує за те що сталося, розкаюється в тому що внаслідок його дій помер його рідний батько, не знаходить собі місця та не знає як далі з цим жити.

Конфлікт відбувався дуже швидко, він навіть не зрозумів що насправді відбувається. Можливості залишити місце події у нього не було, оскільки після удару, його шию сильно здушував ОСОБА_11 Звільнитися у нього не виходило. Жодних конфліктів ні у той день, ні раніше у нього з батьком не було. Розуміння того, що ножом ОСОБА_11 вдарив саме він, прийшло до нього через незначний проміжок часу коли він трішки «відійшов» та побачив у себе в руках ніж. Обвинувачений не заперечує хоч і не пам`ятає, що удар ножом здійснив саме він. Удар в обличчя, який він отримав від ОСОБА_11 був дуже сильний. Допускає, що ніж він взяв в процесі фізичного протистояння, але як саме не пам`ятає. Його батько був фізично розвиненим, раніше займався спортом, «здається» був майстром спорту з боротьби. Пояснити причини такою агресивної поведінки батька не може, він не знає що відбулося з ним у той вечір.

Також в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України, в ході судового розгляду були досліджені наступні докази, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

-показання свідка ОСОБА_12 , про те, що 05.01.2021 року, її молодий чоловік ОСОБА_10 запросив в гості до батьків, щоб відмітити минулі свята. Приїхала вона о 18.35 годині, познайомилася з батьком ОСОБА_10 , вони посиділи, повечеряли. Обстановка була дружня та спокійна. Після чого, близько 21 години вона з ОСОБА_10 направилися гуляти з собакою та повернулись до квартири трішки раніше чим зазвичай, оскільки на вулиці йшов дощ. Піднявшись, до квартири першим зайшов ОСОБА_10 , вона йшла за ним. Коли вони зайшли до квартири вона почула якесь «копошіння» - «звуки одягання», шуршання. ОСОБА_14 був попереду та підійшовши до мами, яка в цей час стояла біля кухонної зони, запитав у неї чи все нормально. Вона нічого йому не відповіла. На що він ще кілька разів звернувся до неї з питанням що сталося. В цей момент, його батько, який в цей момент вже встиг одягнутися, почав в агресивній нецензурній формі говорити що його це не стосується і що вони з матір`ю у всьому розберуться самі. На що ОСОБА_14 знову звернувся до матері і в цей момент вона побачила як батько ОСОБА_14 наносить удар кулаком, від якого ОСОБА_14 падає та впирається у стіну. Після чого його батько агресивно кинувся на нього, та з використанням нецензурної лайки, крикнув, що зараз він його вб`є, в цей момент він почав душити ОСОБА_14 за шию. Все відбувалось дуже швидко. ОСОБА_14 намагався вивільнитися. В якийсь момент вона побачила мах руки ОСОБА_14 , в якій був якись предмет, як вона потім побачила це був ніж. Їй здалось що удар прийшовся по щоці, оскільки на неї вона побачила кровавий слід. Після цього, батько від ОСОБА_14 відстав, та почав триматися за шию. Після чого вони взяли рушник та почали викликати швидку допомогу. Вона перша зв`язалася зі швидкою допомогою, оператор якої, почала казати їм що робити до їх приїзду. Зазначені події відбувалися близько 23 години. Після чого приїхала швидка, яку вони зустріли. Оглянувши батька, працівники швидкої повідомили що він помер.

На питання сторін кримінального провадження та суду, свідок пояснила, що коли вона приїхала то бачила що батько ОСОБА_14 був вже випившим, це було видно по його стану, мові. В процесі вечора вони дійсно пили коньяк, але вона пила менше за всіх, не більше 50-70 грам за весь вечір, для підтримки компанії. ОСОБА_14 теж пив мало, оскільки йому зранку треба було йти на роботу, скільки саме він випив їй не відомо. Скільки вживала мати, вона не звертала увагу. Пам`ятає що була одна пляшка коньяку. Батько ОСОБА_14 був сильно випившим. Атмосфера за столом була дружня та приємна, це було її перше знайомство з батьком ОСОБА_14 . Зазвичай вони з ОСОБА_14 та собакою гуляли не менше години, але в зазначений день йшов дощ і прогулянка була короткою, не більше 20 хвилин. На вулиці було темно, в квартирі було нормальне освітлення. Візуально по «габаритам» батько набагато вище і більше ОСОБА_14 . Вона не намагалася допомогти, оскільки злякалася. ОСОБА_14 за горло батько тримав двома руками. Вона бачила після того як батько відійшов від ОСОБА_14 , почервоніння на шиї та припухлість на обличчі. Ніж знаходився на невеликої відстані від місця події, на маленькому холодильнику. ОСОБА_14 не міг вирватися оскільки був прижатий до стіни, але тілом він відштовхувався від стіни і в якийсь момент він взяв, дотягнувся, до ножа, який був на відстані витягнутої руки. Зазначений ніж вона раніше бачила на кухні, вони ним користувалися після переїзду. Їй невідомо щоб у ОСОБА_14 з батьком були якісь конфліктні ситуації. ОСОБА_14 по натурі дуже спокійний та врівноважений. ОСОБА_14 не був п`яним, він поводив себе адекватно. Вона не бачила щоб ОСОБА_14 наносив батьку ще якісь удари, окрім одного удару ножом. Свідок чітко чула фразу від батька «я тебя сейчас убью». На намагання ОСОБА_14 вирватися, його батько «навалювався» на нього сильніше. Усі події відбувались дуже швидко, можливо хвилину. Свідомість ОСОБА_14 , як їй здається, не втрачав, але він хрипів, не міг дихати та у нього змінився колір обличчя.

Покази свідка ОСОБА_15 про те, що 05.01.2021 року, в другій половині дня вона прийшла додому. Десь в районі 16 години, зателефонував її бувший чоловік ОСОБА_11 та запропонував прийти до них з сином додому щоб відмітити новий рік та його день народження. З чоловіком після розлучення у неї були нормальні відносини, вони нормально спілкувались. На його пропозицію вони з сином погодилися. Приблизно через годину він приїхав. Вони з сином все приготували, накрили стіл. Коли він приїхав вона побачила по зовнішньому вигляду, запаху алкоголю, що він вже був «изрядно випившим». Він поздоровив їх з новим роком, а вони його з днем народження, все було нормально, вони посиділи поспілкувались. Через годину до них приїхала дівчина ОСОБА_16 , яку вони давно хотіли познайомити з батьком. Після чого вони всі сіли за стіл, спілкувались, вечеряли, жартували. Оскільки у них є собака, десь о 21 годині, ОСОБА_14 з ОСОБА_17 пішли з нею гуляти. Як тільки вони вийшли з квартири, її бувший чоловік почав їй освідчуватися в коханні, протягувати руки та підштовхувати до інтимної близькості. Через хвилин 20 відкрилися двері і до квартири зайшли ОСОБА_14 та ОСОБА_18 . Їй в цей момент стало не по собі і дуже соромно. Вона вскочила з дивану та одягаючись підійшла до зони кухні. ОСОБА_14 підійшов до неї та запитав що сталося і чи все добре. Вона нічого не змогла йому відповісти оскільки їй було дуже соромно за цю ситуацію. Він взяв її за лікоть та ще раз перепитав що трапилося. В цей момент, ОСОБА_19 , який вже одягнувся, з нецензурною лайкою накинувся на ОСОБА_14 . ОСОБА_14 в цей момент на нього не реагував та продовжував запитувати її про те, що сталося. Після чого ОСОБА_19 переступивши через матрац, зі всієї сили вдарив кулаком ОСОБА_14 в обличчя, на що ОСОБА_14 відлетів та вдарився об стіну коридора. Після чого він з криками та нецензурною лайкою почав кричати «с**а я тебя убью» та почав душити ОСОБА_14 за шию. ОСОБА_14 у цей момент намагався вирватися, але не зміг ОСОБА_19 давив на нього зі всієї сили та придавлював до стіни. ОСОБА_14 почав червоніти, «шипіти» і задихатися, закотювати очі та намагався вивільнитись руками. В якись момент ОСОБА_14 в процесі протистояння схопився за холодильник, після чого вона побачила замах руки. Більше вона нічого не бачила оскільки стояла за спиною ОСОБА_20 . Після чого все різко зупинилося і ОСОБА_19 повернувся до неї тримаючись за шию. ОСОБА_14 в цей час відкашлювався за спиною у ОСОБА_20 . Далі ОСОБА_14 почав кричати що сталося. Після чого вони з ОСОБА_14 почали здавлювати ОСОБА_20 горло намагаючись зупинити кров. В цей момент ОСОБА_13 викликала швидку, яка після приїзду констатувала смерть.

На питання сторін кримінального провадження та суду, свідок пояснила, що з чоловіком вони розійшлися багато років тому оскільки він зловживав алкоголем. Їй відомі випадки агресивної поведінки чоловіка в минулому, що і стало однією із підстав для розірвання шлюбу. ОСОБА_19 був значно вище та міцніше ОСОБА_14 , у юності він професійно займався боротьбою, навіть був якимось чемпіоном. Тілесні ушкодження на ОСОБА_14 бачила, а саме: почервоніння на обличчі та шиї.

Окрім зазначених отриманих в ході судового розгляду показів свідків, судом в порядку ст. 358, 359 КПК України також були дослідженні наступні докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

-протокол огляду місця події від 01.01.2021 року, з фото та відео додатками до нього, згідно якого місцем огляду була квартира АДРЕСА_2 . При огляді зазначеної квартири окрім трупу людини на підлозі, були виявлені та вилучені: ніж розкладного типу марки «Columbia», зі слідами речовини бурого кольору, куртка чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, джинси темно-сині зі слідами речовини бурого кольору, футболка у сіру та темно-синю смугу зі слідами речовини бурого кольору, пояс шкіряний чорного кольору, носки, труси, а також змиви з підлоги бурого кольору.;

-висновок судово-медичного експерта імунолога № 61, згідно якого вбачається, що на двох тампонах зі змивами з рук підозрюваного ОСОБА_10 знайдена кров людини, при встановленні групової приналежності якої був виявлений антиген Н, властивий, як основний, групі О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-Б за системою АВО, що не виключає можливість походження крові в змивах як від потерпілого ОСОБА_11 так і від підозрюваного ОСОБА_10 ;

-висновок судово-медичного експерта № 17, згідно якого на представленому клапті шкіри шиї, вилученому з трупа ОСОБА_11 , 1970 р.н., розташовується одна наскрізна колото-різана рана, яка могла бути утворена плоским колючо-ріжучим знаряддям, типу ножа, клинок якого має обушок і лезо, з шириною зануреної частини клинка не більше 3, 1 см. Не виключається можливість нанесення колото-різаної рани на зазначеному клапті шкіри, клинком складного типу наданим на експертизу.;

-висновок судово-медичного експерта імунолога № 78, згідно якого на складному ножі, вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, яка не виключає можливість її походження від потерпілого ОСОБА_11 , 1970 р.н., при наявності у нього пошкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечою на момент події.;

-висновок судово-медичного експерта імунолога № 58, згідно якого вбачається, що на тампоні зі змивами з підлоги, вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , наявна кров людини, яка не виключає можливість її походження як від потерпілого ОСОБА_11 так і від підозрюваного ОСОБА_10 ;

-згідно висновків судово медичного експерта № 71, вбачається, що при огляді гр. ОСОБА_10 , (був здійснений 13.01.2021 року) будь яких видимих тілесних ушкоджень та їх слідів із давністю утворення в межах 6-9 діб (тобто таких які могли б відноситися до 05.01.2021 року) не виявлено.;

-висновок судово-медичного експерта імунолога № 102, згідно якого вбачається, що на куртці, вилученої в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , наявна кров людини, яка не виключає можливість її походження як від потерпілого ОСОБА_11 так і від підозрюваного ОСОБА_10 ;

-висновок судово-медичного експерта імунолога № 101, згідно якого вбачається, що на комбінезоні та джемпері (светрі), вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , наявна кров людини, яка не виключає можливість її походження як від потерпілого ОСОБА_11 так і від підозрюваного ОСОБА_10 , при наявності пошкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечою на момент події.;

- висновок судово-медичного дослідження (обстеження) № 82 від 05.01.2021 року,

згідно якого, при дослідженні трупа гр. ОСОБА_11 , 1970 року

народження, з урахуванням даних результатів лабораторних методів досліджень (криміналістичного, гістологічного, токсикологічного, імунологічного), приймаючи до уваги обставини справи, у відповідності з поставленим на вирішення питанням, судово-медичний експерт прийшов до наступних висновків:

1. У трупа ОСОБА_11 було виявлене одне колото-різане сліпе поранення шиї у ділянці верхньої третини передньої поверхні зліва: догори від підошовної поверхні стоп на 156,3 см і вліво від умовної передньої серединної лінії тіла на 9,7 см, великий розмір орієнтований між 1 і 7 годинами умовного циферблата годинника; рановий канал прямолінійний, спрямований ззовні всередину, зліва направо та дещо спереду назад, глибиною близько 3,4 см; по ходу ранового каналу пересічені шкіра, підлягаючі м`які тканини, косопоздовжньо неповністю пересічені (на 3/4) ліва загальна сонна артерія і ліва внутрішня яремна вена, де він сліпо нижче і закінчується.

Морфологічні особливості рани шиї, які встановлені у трупа ОСОБА_11 , з урахуванням даних результатів медико-криміналістичного дослідження - її форма при зведених краях, рівні, чіткі, добре зіставлені краї, наявність одного гострокутного і другого «Г» - подібного форми кінців, наявність прямолінійного ранового каналу, переважання його довжини над розмірами рани, звуження в ділянці дна - свідчать про те, що ця рана є колото - різаною і, могла бути утворена плоским колючо-ріжучим знаряддям, типу ножа, клинок якого має обушок і лезо, з шириною зануреної частини клинка не більше 3,1 см.

Виходячи з товщини пересічених тканин шиї (від шкірної рани до дна ранового каналу), слід вважати, що довжина клинка колючо-ріжучого знаряддя орієнтовно становить не менше 3,4 см.

Дане одне колото-різане сліпе поранення шиї, яке було у трупа ОСОБА_11 має ознаки прижиттєвого походження і утворилося незадовго до настання смерті з давністю, яка обчислюється кількома хвилин. На це вказують наявність крові на шкірі навколо рани, масивність і важкість поранення шиї, відсутність ознак загоєння рани і поранення, темно-червоний колір крововиливів у стінках поранення, рідкий стан крові в серцево-судинній системі, а також, ступінь вираженості реактивних змін організму на ушкодження, встановлена при судово-медичному гістологічному (мікроскопічному) дослідженні.

Згідно вимог п.п. 1-2) ч. 2 ст. 242 КПК України та п.п. 1.1., 4.8. та 4.9.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., вищевказане одне колото-різане сліпе поранення шиї з ушкодженням м`яких тканин, лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, було небезпечним для життя, в тому числі і в момент заподіяння, і за цим критерієм (небезпеки для життя), відповідно до п. 2.1.1 «а», п. 2.1.2., п. 2.1.3. «о», «п» та п. 4.6. "Правил...", містить ознаки тілесних ушкоджень ТЯЖКОГО ступеня тяжкості.

Смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з вищевказаним колото-різаним сліпим пораненням у ділянці верхньої третини передньої поверхні шиї зліва з ушкодженням шкіри, підлягаючих м`яких, лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, що супроводжувалося, переважаючим, зовнішнім крововиливом (зовнішньою крововтратою). Безпосередньою причиною смерті з`явилася гостра крововтрата.

Беручи до уваги характер, масивність і важкість зазначеного вище колото-різаного сліпого поранення передньої поверхні шиї зліва, слід вважати, що запобігти смертельного результату у постраждалого, навіть при своєчасному і кваліфікованому наданні медичної допомоги, було практично неможливо, насамперед, тому, що після заподіяння даної травми, постраждалий жив дуже короткий проміжок часу, за який встигнути надати йому спеціалізовану та кваліфіковану медичну допомогу було б практично неможливо (тобто, було б практично неможливим встигнути зробити виклик, прибути на місце події, доставити постраждалого в спеціалізований медичний заклад, провести необхідну достовірну діагностику і провести об`ємне судинне оперативне втручання).

У даному конкретному випадку, у зв`язку характером травми, її локалізацією, тяжкістю стану і масивністю поранення (з ушкодженням лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени), слід зробити висновок, що здатність до здійснення звичайних (елементарних) самостійних цілеспрямованих активних дій (наприклад, кричати, звати на допомогу, робити дзвінки по мобільному телефону, пересуватися і т.д.»), спрямованих на самоврятування була швидко і повністю втрачена (протягом кількох хвилин).

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,05 %о. У живих осіб дана концентрація етилового алкоголю в крові могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню.;

-згідно висновків судово-медичного дослідження № 93/82 від 06.01.2021 року, вбачається, що при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_11 , 1970 р.н., виявлений етиловий спирт у концентрації: в крові 3,05 проміле, в сечі 2,13 проміле.;

-висновки судово медичної експертизи № 334-82/21 від 04.02.2021 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.03.2021 року, з СД диском, на якому міститься відеофайли з фіксацією зазначеної слідчої дії, в ході якого свідок ОСОБА_12 , перебуваючи на місці вчинення злочину, докладно та послідовно пояснила про обставини, свідком яких вона була. При дослідженні зазначеного доказу та відео до нього, судом встановлено, що дані, які були отримані органом досудового розслідування внаслідок проведення зазначеної слідчої дії, у повній мірі відповідають свідченням та обставинам, які були отримані в ході судового засідання від свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , а також свідченням, отриманим від обвинуваченого в ході його допиту.

-протоколами (2 протоколи) огляду предмету від 25.03.2021 року з фото додатками, згідно яких слідчим, в присутності понятих, були оглянуті номерні сейф-пакети та конверти, у яких зберігаються речові докази, та які згідно квитанції № 004936 здані до камери зберігання речових доказів.;

-згідно протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 000006 від 05.01.2021 року, був встановлений факт алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 , у видихуваному повітрі 0,81 проміле етилового спирту, у крові 0,64 проміле.;

-згідно протоколу затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 06.01.2021 року, вбачається, що обвинувачений та його захисник заявили про наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень, а саме: почервоніння області шиї та правої частини обличчя, про що зроблено відповідні помітки в протоколі. Зазначені обставини, в присутності понятих також були підтверджені слідчим, який складав зазначений процесуальний документ, що зафіксовано на відео.

-згідно висновків судово-психіатричної експерта № 1300 від 02.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки, у тому числі тимчасовим розладом психічної діяльності, не перебував, знаходився у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння, однак його дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, у зв`язку з чим, він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може

предстати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного

характеру не потребує.;

При вирішенні питання про допустимість та належність зазначених вище досліджених в ході судового розгляду доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Зазначених вище суттєвих порушень при збиранні, фіксації та залученні доказів в ході досудового слідства у даному кримінальному провадженні, а так само порушень вимог ст. ст. 104, 223, 237-240 КПК України, судом не встановлено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 в інкримінуємому йому злочину не доведена прокурором поза розумним сумнівом та кваліфікація його дій органом досудового слідства по ч. 1 ст. ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не знайшла свого підтвердження виходячи з наступного.

За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Разом з цим, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, здійснює порівняльний аналіз та оцінює наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановлює їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

В даному випадку покази обвинуваченого про те, що саме потерпілий розпочав напад не суперечать показам допитаних в ході судового засідання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_12 .. Інших безпосередніх очевидців конфлікту не було, крім, самого загиблого. Дослідження цього питання є базовим для правильної кваліфікації дій обвинуваченого.

Відтак, необхідно провести аналіз сукупності інших доказів, щоб з`ясувати дану обставину. З тої доказової бази, яка надана суду стороною обвинувачення, такими є покази двох основних очевидців, а саме свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та обвинуваченого; відеозапис слідчого експерименту, оглянутий в судовому засіданні за участю цих осіб.

На підставі наведених вище показав свідків, та досліджених в судовому засіданні доказів у їх взаємозв`язку, судом встановлено, що обвинувачений під час раптово виникнувшого конфлікту, внаслідок неправомірних дій потерпілого щодо його матері, отримав від потерпілого ОСОБА_11 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, один удар в обличчя, після чого, продовжуючи агресивні дії та погрожуючи при цьому словесно фізичною розправою та вбивством, ОСОБА_11 почав здушувати шию обвинуваченого ОСОБА_10 прижавши останнього до стіни коридору квартири.

В процесі фізичного протистояння обвинувачений намагався звільнитися від потерпілого, але йому це не вдавалося, оскільки потерпілий мав перевагу у фізичних даних, а саме як по росту, вазі так і тілобудові. Через незначний час протистояння, 1-2 хвилини, оцінивши ситуацію, обвинувачений, маючи достатні підстави вважати, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека та з метою припинення протиправних дій потерпілого, діючи з раптовим умислом, направленим на захист від протиправного посягання потерпілого на його життя, усвідомлюючи, що його дії явно не відповідають небезпечності посягання та обстановці захисту, завдав потерпілому один удар ножем у ліву бокову поверхню шиї, спричинивши колото-різане поранення, що призвело до настання смерті потерпілого. Ніж при цьому обвинуваченим був взятий в процесі фізичного протистояння з потерпілим з холодильника, який знаходився в коридорі на рівні витягнутої руки від місця події разом з іншими кухонними предметами, тарілками, тощо.

Таким чином, з зазначених фактичних обставин встановлених судом, вбачається:

- конфлікт відбувся за ініціативою потерпілого, який першим завдав удар обвинуваченому від якого останній посунувся до стіни, після чого саме потерпілий, погрожуючи фізичною розправою та вбивством, схопив обвинуваченого за шию і почав її стискати, тобто суд констатує наявність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту».

- дислокація сутички відбувалася в обмеженому просторі, а саме в коридорі квартири, розпочалася раптово та неочікувано для обвинуваченого, що унеможливлювало її уникнення шляхом залишення місця події, оскільки обвинуваченого в цей момент фактично утримував потерпілий;

- знаряддям злочину ножем, обвинувачений заволодів в процесі фізичного протистояння, безпосередньо на місці події з кухонного столу, який знаходився на відстані витягнутої руки;

Зазначені обставини у повній мірі підтверджуються показами допитаних в ході судового засідання свідків та очевидців події ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , а також іншими доказами в їх сукупності та даними отриманими в ході проведення слідчого експерименту, відео запис якого був оглянутий судом в ході судового засідання.

Даючи оцінку показам свідків та очевидців події ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , судом встановлено, що вказані покази є достатньо ґрунтовними, послідовними та такими, які не тільки підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду, а і такими, які повністю співвідносяться між собою, показами обвинуваченого та іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Показання зазначених свідків є об`єктивними доказами у даному провадженні, оскільки у повній мірі відповідають встановленим в ході судового розгляду обставинам, та надавались зазначеними свідками на протязі усього досудового слідства і розгляду справи в суді і не мають у собі будь яких суттєвих протиріч.

Суд також оцінює покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , за своїм внутрішнім переконанням. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені свідками зі своїми особливостями та з уточненням деталей і даних, які могли бути відомі тільки очевидцям події. Разом з цим, оскільки зазначені покази по своїй суті повністю співвідносяться з обставинами провадження, то суд вважає за необхідне визнати їх достовірними.

Судом також встановлено відсутність підстав для критичної оцінки показам свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , з підстав того, що вони є близькими родичами та людьми для обвинуваченого, оскільки показання, які вони надавали послідовно на протязі всього досудового слідства, у тому числі і при проведенні слідчих дій, які були досліджені в суді, у повній мірі відповідають показам отриманим в ході судового розгляду та дослідженим судом іншим доказам.

Крім того, на користь підтвердження достовірності отриманих в ході судового засідання показань зазначених свідків та обвинуваченого, про обставини події, свідчить висновок судово-медичного експерта № 334-82/21, згідно якого вбачається, що: … «характер та локалізація єдиного ушкодження, що мається поранення шиї, у постраждалого, не виключає можливості його утворення за механізмом (способом) та при обставинах, показаних в ході проведення слідчого експерименту від 11.03.2021 року».

Зазначений слідчий експеримент проводився за участі свідка ОСОБА_21 , яка в ході судового засідання надала суду покази, які у повній мірі співвідносяться з даними, отриманими під час проведеного слідчого експерименту 11.03.2021 року, відео якого також було досліджено в суді. Також зазначені данні, які були отримані від свідка ОСОБА_21 , з урахуванням даних отриманих в ході слідчого експерименту, повністю співвідносяться з показами, отриманими від свідка ОСОБА_15 та обвинуваченого.

Інші, надані стороною обвинувачення докази, по своїй суті, підтверджують виключно факт спричинення тілесного ушкодження потерпілому внаслідок якого настала його смерть, що не оспорюється жодним учасником судового провадження.

Також на підтвердження показів свідків та версії обвинуваченого про вчинення на нього нападу потерпілим, свідчить протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України. Згідно зазначеного протоколу та дослідженому в ході судового засідання відео додатку до нього, вбачається, що обвинувачений та його захисник заявили про наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень, а саме: почервоніння області шиї та правої частини обличчя. Зазначені обставини, в присутності понятих також були підтверджені слідчим, який складав зазначений процесуальний документ, що зафіксовано на відео. Наявність пошкоджень на шиї обвинуваченого також надається за можливе візуалізувати при перегляді відповідного відео.

При цьому, суд вважає за необхідне визнати неналежним доказом висновки судово медичного експерта № 71, згідно яких, при огляді гр. ОСОБА_10 , будь яких видимих тілесних ушкоджень та їх слідів із давністю утворення в межах 6-9 діб (тобто таких які могли б відноситися до 05.01.2021 року) не виявлено, оскільки фактичне проведення зазначеного огляду ОСОБА_10 було здійснено лише 13.01.2021 року, тобто через 8 днів від об`єктивно встановленого часу отримання тілесних ушкоджень.

Таким чином, через зволікання органу досудового слідства, фактично були втрачені важливі докази по даному кримінальному провадженню, оскільки судово медична експертиза фактично була проведена вже після того, як тілесні ушкодження, які чітко були ідентифіковані при затриманні обвинуваченого, можна було би зафіксувати відповідним медичним обстеженням.

Викладені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_10 дійсно зазнав суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю, та не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку, використав усі наявні у нього можливості для відвернення реальної небезпеки.

Такі дії обвинуваченого означають, що у нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.

Згідно зі ст. 24 КК України, злочин визнається вчиненим умисно, якщо особа, яка його вчинила, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При оцінці правильності кваліфікації дій обвинуваченого, судом враховано вимоги ППВСУ № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», а саме п. 22, питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

При таких доказах суд вважає, що дії обвинуваченого відповідно до вимог ч.3 ст. 337 КПК України слід перекваліфікувати із ч.1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України.

На підставі наведеного, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 36 КК України, суд приходить до висновку проте, що обвинувачений ОСОБА_10 , знаходився в стані необхідної оборони, оскільки існувала реальна загроза його життю, він діяв за мотивом та з метою захисту свого життя, шляхом заподіяння шкоди потерпілому, який здійснив суспільно небезпечне посягання на його життя, для негайного відвернення та припинення цього посягання в зазначеній конкретній обстановці кримінального правопорушення, що підтверджується показами обвинуваченого, показами свідків та дослідженими письмовими доказами.

Разом з цим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 36 КК України перевищення меж необхідної оборони визнається умисним заподіянням тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановки захисту. Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що застосований засіб захисту - ніж та заподіяння шкоди у вигляді нанесення удару ножем в життєво важливу ділянку тіла людини шию, де розташовані важливі судини для життєдіяльності організму, що не міг не усвідомлювати обвинувачений внаслідок свого віку та розвитку, не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак ОСОБА_10 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони, за таких обставин дії обвинуваченого, слід кваліфікувати за ст.118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

В зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, про те, що в діях ОСОБА_10 відсутній склад злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, оскільки під час дослідження доказів по справі які є відповідно до вимог ст. 85, 86 КПК України належними і допустимими, вказана кваліфікація не знайшла свого підтвердження і дії ОСОБА_10 щодо заподіяння смерті ОСОБА_11 мали-б кваліфікуватися за ст. 118 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону й враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 118 КК України, належить до злочинів невеликої тяжкості.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення злочину невеликої тяжкості, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується по місцю проживання, обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставин справи, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною справи, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, суд також враховує, що згідно протоколу медичного огляду № 000006 від 05.01.2021 року, у видихуваному ОСОБА_10 повітрі вміст етилового спирту складав 0,81 проміле, у крові 0,64 проміле, що свідчить про легкий ступінь алкогольного сп`яніння обвинуваченого згідно медичної класифікації стану алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, на підставі висновків судово-психіатричної експерта № 1300 від 02.02.2021 року, вбачається, що перебування ОСОБА_10 : «…у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння, не призвело до будь-яких переживань психотичного рівня (марення, галюцинації) чи якісного порушення свідомості, у зв`язку з чим він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними».

Також під час судового розгляду детально проаналізовано позитивну поведінку обвинуваченого після вчинення злочину та в процесі розгляду справи в суді, який сам намагався здійснити повідомлення швидкої допомоги та надавав первинну медичну допомогу потерпілому до приїзду швидкої, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності (давав правдиві покази, які узгоджуються між собою), утримує матір, веде здоровий добропорядний спосіб життя, має постійне місце проживання, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Враховуючи сукупність наведених вище обставин та даних, що виключно позитивно характеризують особу обвинуваченого, а також з урахуванням того, що обвинувачений більше 10 місяців провів в умовах ізоляції від суспільства, що, на думку суду, з урахуванням його позитивної поведінки свідчить про його поступове виправлення, суд прийшов до переконання, про можливість застосування до ОСОБА_10 покарання в межах санкції ст.118 КК України у виді позбавлення волі, з випробуванням, вважаючи що його виправлення та перевиховання можливе без подальшої ізоляції від суспільства.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного судом покарання в виді позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_10 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, ч. 1, п.п. 2, 4, ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Змінити до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з утримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.01.2021 року (справа № 521/186/21, пр. № 1-кс/521/466/21) скасувати.

Речові докази по справі:

-ніж розкладного типу «Columbia», зі слідами речовини бурого кольору, куртку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, джинси темно-сині зі слідами речовини бурого кольору, футболку у сіру та темно-синю смугу зі слідами речовини бурого кольору, пояс шкіряний чорного кольору, труси сірого кольору, змив речовини бурого кольору з підлоги знищити.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 25.01.2021 року (справа № 521/186/21, пр. № 1-кс/521/467/21) скасувати.

Речові докази по справі:

-Комбінезон зимовий марки «Sсandia» помаранчевого кольору, светр світло-бірюзового кольору з ромбовидним малюнком спереду, зимові ботинки марки Sсandia» коричневого кольору, змиви з правої та лівої долоні, змиви з піднігтьовим змістом з правої та лівої руки знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1