Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/763/21
Провадження № 1-кп/499/74/21
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2021 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000355 від 29.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце мешкання АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,
В С Т А Н О В И В :

До Іванівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт №0000082, затверджений прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засідання вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що у справі під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги, передбаченні ст. ст. 32, 291 Кримінального процесуального кодексу України, підстави для прийняття судом рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Захисник ОСОБА_5 , якого підтримала обвинувачена ОСОБА_6 , заперечував щодо призначення до розгляду та клопотав про повернення даного обвинувального акту для усунення недоліків. Зазначив, що обвинувальний акт містить ряд суттєвих технічних помилок, які впливають на кваліфікацію обвинувачення та його формулювання, а саме згідно обвинувального акту ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, проте у викладі фактичних обставин зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.242 КК України ( а.с.4,5).
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, який встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суд неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.
Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюється не лише на випадки коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли відомості, викладені в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування, відповідно до вимог ч. 2 ст. 291, ст. 109 КПК України, суперечать вимогам КПК України до встановлення цих відомостей.
Той факт, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках передбачених КПК України підтверджується і висновком викладеним у постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25.06.2015 р.
Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу, зокрема, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зокрема й ті, що стосуються самої події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого (п.5 ч. 2 ст. 291, п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 91 КПК України), правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 30.07.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України (а.с.3).
Зазначаючи виклад фактичних обставин кримінального правопорушення стосовно чинення опору працівникові правоохоронного органу слідчим в обвинувальному акті, зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.242 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
Отже вбачається, що в обвинувальному акті допущена описка в зазначенні статті злочину.
Так зазначаючи виклад фактичних обставин стосовно злочину про умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень слідчим також допущено технічну описку в зазначенні статті , а саме зазначено ч.2 ст.242 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень в зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Крім того дослідивши доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування вбачається, що в реєстрі в п.19 зазначено що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.245, ч.2 ст.242 КК України, що суперечить відомостям, які зазначені в обвинувальному акті, стосовно повідомлення про підозру та вчинення злочину. В п.22 Реєстру зазначено, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.345, ч.2 ст.3452 КК України.
Отже наявність допущених технічних помилок та розбіжності зазначених статей при зазначеній правовій кваліфікації злочинів в обвинувальному акті та реєстрі не дають можливості суду призначити судовий розгляд та підставі даного обвинувального акту.
При цьому у формулюванні фактичних обставин справи, які прокурор вважав встановленими, органи досудового розслідування описали ознаки злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.
Зазначені неточності, які вбачаються в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування не можуть бути усуненні в підготовчому судовому засіданні, та суттєво впливають на подальший розгляд даного кримінального провадження.
Розбіжність в нумерації статей та суті обвинувачення в обвинувальному акті позбавляє суд у подальшому можливості прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, визначити межі судового розгляду стосовно обвинуваченого, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України).
Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Розбіжності обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушують забезпечення права обвинуваченої ОСОБА_6 на захист та справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд наголошує на тому, що згідно з ч.2 ст.9 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення кримінального правопорушення можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явлення йому обвинувачення. Крім того Європейським суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд, визнає невідповідність обвинувального акта вимогам закону щодо їх змісту та, вважає обвинувальний акт таким, що підлягає поверненню прокурору, для усунення виявлених недоліків.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 3, 7, 9, 22, 91, 291, 293, 314, 337, 369-372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000355 від 29.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце мешкання АДРЕСА_1 , у вчинені кримінального правопорушення ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України повернути прокурору Березівської окружної прокуратури Одеської області для усунення вказаних недоліків обвинувального акту протягом розумного строку.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 7-денний строк з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1