ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1019/22 Справа № 216/4183/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0001249, №0000557 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.04.2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 години до 06.00 години.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ризики є недоведеними.

Зазначає, що впродовж 2019 року він не з`являвся до суду, оскільки потрапив у аварію, де отримав тяжкі травми, що підтверджується відповідною довідкою.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків є безпідставним, оскільки вказані особи вже допитані, та жоден з них не вказував на здійснення тиску на них з його боку.

Вказує на те, що він вже понад 1 рік та 8 місяців перебуває під вартою.

Стверджує, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про надання копій технічних записів судових засідань у електронному вигляді.

Також зазначає, що судом першої інстанції його було видалено із зали судового засідання до кінця судового розгляду, що є порушенням його права на захист.

Посилається на те, що потерпіла ОСОБА_8 звернулась до суду із заявою про те, що матеріальна та моральна шкода їй відшкодовані в повному обсязі, що свідчить про те, що будь-яких претензій вона до нього не має.

Окрім того, потерпіла ОСОБА_8 звернулась до суду із заявою про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, а саме з 22.00 години до 06.00 години; на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого такі обов`язки: - прибувати до суду за його першою вимогою; - не відлучатися з м. Кривий Ріг без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання; - утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками обвинувачення; - здати на зберігання до суду паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; винести окрему ухвалу, якою зобов`язати суддю Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 надати в електронному вигляді копії технічних засобів всіх судових засідань у цьому провадженні.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ризики є недоведеними, окрім того, потерпілі та свідки вже допитані та під час їх допиту вони не вказували на будь-який тиск на них з боку обвинуваченого.
Зазначає, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, а саме з 19.06.2020 року.
Вказує на те, що суд самостійно ініціював питання про продовження строку тримання під вартою, однак в ухвалі суду зазначає про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стверджує, що судом необгрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про надання в електронному вигляді копій технічних записів судових засідань, та тільки після сплати судового збору, від якого він та обвинувачений звільнені, судом було надано копії технічних засобів судових засідань, окрім запису від 26.10.2021 року.

Посилається на те, що обвинувачений має поганий стан здоров`я.
Також, зазначає, що судом першої інстанції обвинуваченого ОСОБА_7 було видалено із зали судового засідання до кінця судового розгляду, що є порушенням його права на захист.
Вказує на те, що потерпіла ОСОБА_8 звернулась до суду із заявами про те, що матеріальна та моральна шкода їй відшкодовані в повному обсязі, що свідчить про відсутність претензій до обвинуваченого, та про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14.04.2022 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та кримінального проступку, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за злочин проти власності, крім того, під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ухилявся від суду, оголошувався у розшук, та знаходився за межами України, а тому обвинувачений, знаходячись на волі, може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційних скарг проведено у відсутність прокурора, проти чого не заперечували обвинувачений та його захисник.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають обвинувальні акти № 0001249, №0000557 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 19.06.2020 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Судом першої інстанції в судовому засіданні, яке розглядалось 14.02.2022 року, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .
Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, при цьому враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, перебував у розшуку.
Таким чином, вказані ризики були зазначені прокурором в судовому засіданні, встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням насильства, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Посилання обвинуваченого та захисника на відсутність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до ухвали суду, вказаний ризик не був врахований та обгрунтований судом першої інстанції.
Доводи захисника про те, що суд самостійно ініціював питання про продовження строку тримання під вартою, однак в ухвалі суду зазначає про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою фактично було дотримано вимоги, передбачені ст.331 КПК України.
Доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Твердження обвинуваченого та захисника про те, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про надання копій технічних записів судових засідань у електронному вигляді, а також, що судом обвинуваченого було видалено із зали судового засідання до кінця судового розгляду, що є порушенням його права на захист не можуть бути взяті до уваги на цьому етапі апеляційного перегляду, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на правильність судового рішення, яким обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, слід зазначити, що вказане може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.
Посилання обвинуваченого та захисника на те, що потерпіла ОСОБА_8 повідомила суду, що матеріальна та моральна шкода їй відшкодовані в повному обсязі, а також, що вона звернулась до суду із заявою про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у відкритому викрадені чужого майна, поєднаним із насильством.
Доводи захисника про те, що обвинувачений має поганий стан здоров`я є безпідставними, оскільки судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я може брати участь у розгляді кримінального провадження, окрім того, у суду апеляційної інстанції також відсутні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може перебувати під вартою.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4