ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 11-кп/819/153/22 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : про умовно-дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2
від відбування покарання
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2022 року січня місяця 11 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурори : ОСОБА_6

Засудженого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції з ДУ «Північна виправна колонія (№90)» матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2021 року задоволено подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» та звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , умовно-достроково від подальшого відбування покарання строком на 1(один) рік 4(чотири) місяці 3(три)дні. Постановляючи ухвалу, суд, оцінивши обставини, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання,прийшов до висновку, що ОСОБА_7 довів своє виправлення, тому до нього можна застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На вказану ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13.10.2021 року незаконною, необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, до нього вже застосовувались умовно-дострокове звільнення та звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, але засуджений продовжував вчиняти злочини, що свідчить про відсутність наміру та бажання виправитися. По теперішній справі ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення умисних тяжких злочинів, які вчинив через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі. За період відбування покарання засуджений отримав 4 заохочення за виконання покладених обов`язків та 1 стягнення у виді суворої догани, з довідки про нарахування заробітної плати вбачається, що ОСОБА_7 не постійно працював та відсутні дані про відшкодування у повному обсязі всіх заявлених позовів.
Також, в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_7 підвищує наявний загальноосвітній рівень, вдосконалює наявні професійно-технічні навички та приймає участь у самодіяльних організаціях засуджених та у громадському житті. Згідно оцінки ризиків ОСОБА_7 має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.
Крім того, в порушення Положення про спостережні комісії, затвердженого постановою КМУ від 01.04.2004 року № 429, подання ПВК № 90 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 не погоджено спостережною комісією, про що свідчить відсутність печатки на поданні та постанові засідання спостережної комісії від 13.09.2021 року.
Вважає, що суд не дослідив належним чином всі дані про особу засудженого та не дав їм належної оцінки.
Просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13.10.2021 року скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .
Захисник подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Але крім сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
Відповідно до п.2, п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Згідно сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
В статті 6 Кримінально-виконавчого Кодексу України зазначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, зокрема, п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності, в останнє судимий 23.03.2015 року Голопристанським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнився 03.01.2018 року по відбуттю строку покарання.
По теперішній справі ОСОБА_7 засуджений 22.10.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, початок строку відбування покарання 16.08.2018 року, кінець строку 16.02.2023 року.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 знаходиться з 20.07.2018 року. За час перебування в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» та дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Північна виправна колонія (№90)» зарекомендував себе посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався один раз.
З 09.01.2020 року ОСОБА_7 відбуває призначене судом покарання в ДУ «Північна виправна колонія (№90)». За період відбування покарання зарекомендував себе позитивно, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, має стягнення у виді суворої догани, яке знято у встановленому законом порядку, за виконання покладених обов`язків адміністрацією установи заохочувався 3 рази. З січня 2020 по жовтень 2020 року, а також з квітня 2021 по червень 2021 року був працевлаштованим підсобним працівником на виробничій зоні, на даний час на підприємстві установи не працевлаштований, однак приймає активну участь в ремонтних роботах на відділенні, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». В скоєному злочині розкаюється, згідно вироку має позов, який відшкодовує.
Однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого в цілому та його поведінку під час відбування покарання в їх сукупності.
Так, посилання в оскаржуваній ухвалі на позитивну характеристику, визнання вини, наявність чотирьох заохочень, на даний час не працевлаштований, однак приймає участь в ремонтних роботах на відділенні, дотримання умов відбування покарання та прийняття участі у програмі диференційованого виховного впливу, не є такими, які доводять про наявність достатніх даних про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Разом з тим, враховуючи дані про особу засудженого за весь час відбування покарання, а також, особу засудженого в цілому, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів,до нього вже застосовувалося звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та умовно-дострокове звільнення,однак це не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, оскільки він продовжує злочинну діяльність, а звільнившись востаннє з місць позбавлення волі 03.01.2018 року впродовж незначного часу, а саме 04.04.2018 та 18.04.2018 року, знову вчинив нові кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжких,що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та небажання стати на шлях виправлення.
Крім того, згідно оцінки ризиків ОСОБА_7 має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.
Також, колегія суддів звертає увагу на наявність чотирьох заохочень, які були отриманні за виконання покладених обов`язків, але жодного разу він не був заохочений за сумлінне ставлення до праці, та наявність стягнення у виді суворої догани, яке хоча і погашено у встановленому законом порядку, але ці відомості дають підстави для висновку, що поведінка засудженого протягом всього часу відбування покарання не була сумлінною, тому колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виправлення ОСОБА_7 та наявності достатніх підстав для його звільнення умовно-достроково.

Проаналізувавши всі дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із доводами прокурора та вважає їх обґрунтованими, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано пільгу у виді умовно-дострокового звільнення від покарання.
Зважаючи на те, що висновок про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення від покараннямає ґрунтуватись не лише на оцінці відомостей, що характеризують особу засудженого за час відбування покарання, а і на підставі відомостей про попередні судимості та тяжкість вчинених особою злочинів, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, а наявність позитивної характеристики та заохочень у засудженого, самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення, зважаючи на те, що попереднє застосування інституту умовно-дострокового звільнення не сприяло виправленню ОСОБА_7 та припиненню ним злочинної діяльності.
Зазначені вище обставини в їх сукупності, свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення, а матеріали справи не свідчать про досягнення ОСОБА_7 мети, передбаченої ст.50 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2021 року, якою задоволено подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» та звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання строком на 1(один) рік 4(чотири) місяці 3(три) дні, скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)