Справа № 346/5240/21
Провадження № 1-кс/346/962/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчої СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні №0000218 від 24.05.2015 року,-
в с т а н о в и в:
29.10.2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій зазначає, що в провадженні Тисменицького ВП № 1 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області перебувало досудове кримінальне провадження №0000218 від 24.05.2015 року, яке 27.05.2021 року передано до Коломийського РВ ГУНП в Івано-Франківській області та слідство здійснює слідчий СВ цього відділу поліції ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що з цього часу будь-яких слідчих дій по забезпеченню виконання прийнятих в рамках зазначеного провадження судових рішень не здійснено, ним 25.10.2021 року поданому слідчому ОСОБА_4 клопотання про виконання ухвал слідчих суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2015 року, 23.12.2019 року, 26.02.2020 року, 27.02.2020 року, 31.07.2020 року, 01.12.2020 року, 03.12.2020 року та 01.03.2021 року. Однак, в порушення вимог ст. 220 КПК України клопотання слідчим не виконано, жодних повідомлень від слідчого про результати розгляду клопотання не надходило. Тому просить зобов`язати вказаного слідчого виконати ухвали слідчих суддів Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2015 року, 23.12.2018 року, 26.02.2020 року, 27.02.2020 року, 31.07.2020 року, 01.12.2020 року, 03.12.2020 року та 01.03.2021 року, а також вчинити процесуальні дії: здійснити огляд місця події, провести опис майнового комплексу, призначити відповідну порівняльну експертизу вартості майна та невідкладно, на протязі трьох днів провести перевірку збереження зерноочисного комплексу «Еліта» та КСПЛ-09, на які накладено арешт.
В судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримав із зазначених підстав та просить її задовольнити, а також зазначив, що про результати розгляду клопотання його не повідомлено до цього часу.
Слідча, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, будучи належно повідомленою. Однак, її неявка відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши особу, яка подала скаргу, дослідивши скаргу і додані до неї документи, приходжу до наступних висновків.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових осіб, а також кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно зі ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
З огляду на положення вищевказаної норми, слідча зобов`язана була розглянути подані клопотання з дотриманням положень кримінального процесуального закону, а саме виконати вимоги як ч. 1, так і ч. 2 ст. 220 КПК України.
Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.
Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.
Як зазначено в узагальненні ВССУ від 12.01.2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст.40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст.220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Слідчим суддям необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Водночас, слід зважати і на те, що бездіяльність стосовно відсутності належного реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових) дій, може бути предметом оскарження лише тоді, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись з відповідним клопотанням до слідчого.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Як вбачається з матеріалів, доданих до скарги, 25.10.2021 року ОСОБА_3 подав клопотання про проведення слідчих дій (здійснити огляд місця події, провести опис майнового комплексу, призначити відповідну порівняльну експертизу вартості майна та невідкладно, на протязі трьох днів провести перевірку збереження зерноочисного комплексу «Еліта» та КСПЛ-09, на які накладено арешт), яке отримане Коломийським РВП ГУНП в Івано-Франківської області в той же день. Проте, на час розгляду скарги жодних підтверджень розгляду слідчим клопотань не надано, в судовому засіданні скаржник підтвердив, що про результати розгляду клопотань його не повідомлено до цього часу.
В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності свої дій.
Слідчим не надано доказів на підтвердження дотримання вимог ст. 220 КПК України при розгляді клопотання ОСОБА_3 від 25.10.2021 року. У зв`язку з вищевказаним слідчий суддя вважає за необхідне скаргу в цій частині задовольнити.
Стосовно вимог ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого вчинити зазначені в клопотанні слідчі та процесуальні дії слідчим суддею встановлено наступне.
В даному випадку, при розгляді скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у нерозгляді клопотання під час досудового розслідування у строки, передбачені ст. 220 КПК України, повноваження слідчого судді зводяться до можливості зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий, вчинити процесуальну дію, а саме: розглянути таке клопотання у строк не більше трьох днів.
При цьому, оскільки клопотання від 25.10.2021 року слідчим не розглянуто, слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого вчинити такі дії (здійснити огляд місця події, провести опис майнового комплексу, призначити відповідну порівняльну експертизу вартості майна та невідкладно, на протязі трьох днів провести перевірку збереження зерноочисного комплексу «Еліта» та КСПЛ-09, на які накладено арешт) до розгляду такого клопотання та прийняття відповідного рішення про проведення або не проведення тих чи інших дій, а відтак така вимога заявлена скаржником передчасно.
Стосовно скарги ОСОБА_3 щодо невиконання ухвал Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2015 року, 23.12.2019 року, 26.02.2020 року, 27.02.2020 року, 31.07.2020 року, 01.12.2020 року, 03.12.2020 року слідчим суддею встановлено наступне.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Як зазначено в ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, №48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).
Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
Як встановлено, ухвалами слідчих суддів від 27.02.2020 року, 31.07.2020 року, 01.12.2020 року, 01.03.2021 року вже вирішенні скарги ОСОБА_3 щодо бездіяльності слідчого, пов`язаних із невиконанням ухвал Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2016 року, 23.12.2019 року, 27.02.2020 року, 31.07.2020 року та 01.12.2020 року.
Відтак, з урахуванням положень ч. 2 ст. 21 КПК України та принципу «res judicata» слідчий суддя позбавлена можливості повторного розгляду питань, які вже були предметом розгляду слідчими суддями та по яких постановлено судові рішення, що набрали законної сили.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно з п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Таким чином, оскільки на час розгляду скарги жодних підтверджень виконання слідчою Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківської області ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2021 року не надано, вважаю за необхідне скаргу в цій частині задовольнити та зобов`язати слідчу виконати ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2021 року.
На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 93, 94, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчої СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні №0000218 від 24.05.2015 року задовольнити частково.
Зобов`язати слідчу Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківської області ОСОБА_4 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 25.10.2021 року в кримінальному провадженні №0000218 від 24.05.2015 року в порядку і строки, визначені ст. 220 КПК України.
Зобов`язати слідчу Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківської області ОСОБА_4 виконати ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2021 року в кримінальному провадженні №0000218 від 24.05.2015 року.
В задоволені скарги в іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1