печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 07.04.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001078,

ВСТАНОВИВ:
19.08.2020 до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , на підставі протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді, надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 20.08.2021, на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 07.04.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001078.

Вказану постанову вважає прийнятою безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001078.

В судове засідання шляхом відеоконференції ОСОБА_3 не з`явився, про дату час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. 14.09.2021 на адресу суду надійшла заява адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , в якій остання просить розглядати скаргу за її відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі, скаргу просить задовольнити.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява слідчого ОСОБА_6 , в якій останній просить у задоаоленні скарги відмовити у зв`язку із закінченням досудового розслідування кримінального провадження.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду скарги слідчим суддею, здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 цього Кодексу сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 цього Кодексу.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, п. 5 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено, серед іншого, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Разом із тим, п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 283 цього Кодексу однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження.

Наслідками закриття кримінального провадження є припинення всієї процесуальної діяльності по справі, та неможливість продовження процесуальних дій до скасування постанови про закриття кримінального провадження у встановленому КПК порядку.

З аналізу зазначених норм кримінально-процесуального законодавства вбачається, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, розглядаються слідчим суддею лише під час досудового розслідування, за виключенням скарг на постанову про закриття такого кримінального провадження.

Відповідно до листа, за підписом старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_6 від 27.08.2021 за вих..№11-02-9898/21, який надійшов на адресу суду 10.09.2021, 05.05.2021 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001078 від 26.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Разом з тим, відомості про скасування постанови 05.05.2021, якою кримінальне провадження №0001078 закрито - відсутні. Таким чином рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора у кримінальному провадженні №0001078 не може бути предметом судового контролю в порядку ст. 303 КПК України, та підстави для розгляду слідчим суддею скарги ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Керуючись статтями 3, 22, 26, 220, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1