Провадження № 11-кп/4820/529/21
Справа № 682/196/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

заучастюсекретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференцзв`язку з Славутським міськрайонним судом кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець п. Молодий Туд Оленинського району Тверської області Російської Федерації, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, особа з інвалідністю з дитинства 3-ої групи, не має судимостей в порядку ст.89 КК України,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 04 серпня 2020 рокупо 16 травня 2021 року включно.

Судом вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
За вироком суду,04 серпня 2020 року близько 22 год 20 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у кімнату квартири АДРЕСА_2 , де в той час перебували його сестра ОСОБА_9 , її малолітній син ОСОБА_10 та співмешканець сестри ОСОБА_11 . Побачив як останній набирає з ампули в медичний шприц невідому йому речовину. Знаючи, що ОСОБА_11 вживає наркотичні засоби, ОСОБА_7 помилково вирішив, що той має намір зробити ін`єкцію наркотичної речовини ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вступив з ним у словесну суперечку, вимагаючи припинити його намір. Будучи обурений діями ОСОБА_11 , який продовжував приготування речовини для ін`єкції, ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в кімнаті вищевказаної квартири взяв із кухонної стільниці у праву руку кухонний ніж, підійшов до ОСОБА_11 та з метою позбавлення життя останнього, умисно, цілеспрямовано з прикладанням сили завдав вістрям леза вказаного ножа один удар в ділянку розташування життєво важливих органів, а саме в передню частину грудної клітки ОСОБА_11 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки із пошкодженням правої легені, що викликало внутрішню кровотечу, від якої потерпілий помер на місці події через короткий проміжок часу.
За наведених обставин дії ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.1 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Шепетівського міськрайонного суду від 17 травня 2021 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії із ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України та призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Уважав, що покарання за вироком суду першої інстанції є занадто суворим.

Крім того, зазначав, що таке покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі як обвинуваченого.

Указував, що суд першої інстанції в порушення закону не врахував усі обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Зазначав, що невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність призвело до призначення обвинуваченому занадто суворого покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просив вирок Шепетівського міськрайонного суду від 17 травня 2021 року змінити. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст121 КК України та призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України.

Зазначав, що сторона захисту не погоджується з вироком суду з підстав неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, які полягають в тому, що за наявності суперечливих доказів, а саме несвоєчасне прибуття на місце злочину працівників медичної допомоги, суд не взяв до уваги докази, які могли вплинути на рішення.

Захисник уважав, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, оскільки судом не враховано те, що обвинуваченим завдано лише одне тілесне ушкодження, не враховано ту обставину, що обвинувачений з убитим були друзями з дитинства, перебували у дружніх стосунках, після спричинення поранення ОСОБА_7 надавав медичну допомогу ОСОБА_11 , намагався врятувати йому життя. Тобто, умисел ОСОБА_7 був спрямований лише на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень і в його діях був відсутній будь-який мотив, спрямований на умисне вбивство.

З огляду на викладене та за наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, просив призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.121 КК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційних скарг з викладених у них мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину за викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій за ч.1 ст.115 КК України (як убивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі) ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Колегія суддів уважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення обвинуваченому занадто суворого покарання та необґрунтована кваліфікація дій останнього за ч.1 ст.115 КК України, не містять у собі необхідних, обґрунтованих та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю таких доказів.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково. Показав, що не бажав смерті потерпілого, у вчиненому щиро розкаявся.

Винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час судового слідства, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка ствердила, що є рідною сестрою обвинуваченого, який у день скоєння злочину перебував у неї вдома, після обіду вживав спиртні напої. Приблизно о 22-ій годині, коли обвинувачений пішов у магазин, з роботи додому повернувся її співмешканець ОСОБА_11 , якого вона попросила зробити їй укол від нирок. У той час коли ОСОБА_11 набирав у шприц ліки (спазмалгон), а вона лежала на ліжку з сином, у кімнату зайшов ОСОБА_7 , запитав, що трапилось. Вона пояснила, що болить нирка і ОСОБА_11 зробить їй укол. ОСОБА_7 заперечив на це і сказав краще викликати швидку допомогу, цей інцидент відбувався 5-10 хвилин біля столу. Після цього вона повернулась на звук падіння і побачила як ОСОБА_11 впав на підлогу і з його грудей пішла кров. Вона стала кричати і на крик прибігли сусіди ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які викликали поліцію та швидку допомогу. Спочатку приїхала поліція, хвилин через 30-35 швидка допомога, фельдшер сказав їй вийти в коридор, а через деякий час вийшов і повідомив, що ОСОБА_11 помер. Моменту нанесення удару ножем не бачила. У кімнаті, де вона лежала, на тумбочці біля стола лежав ніж. Після нанесення удару ножем ОСОБА_7 надавав допомогу ОСОБА_11 закривав рану рушником, робив штучне дихання, казав «не помирай»;

- показаннями допитаного за участю законного представника матері ОСОБА_12 та психолога ОСОБА_15 малолітнього свідка ОСОБА_10 , який показав, що особисто бачив як у великій кімнаті, після того як ОСОБА_11 прийшов з роботи, а ОСОБА_7 з магазину, останній схопив у руки ніж, який лежав на тумбочці, замахнувся і різко вдарив ним ОСОБА_11 в груди, після чого різко вийняв ніж. Від удару ножем ОСОБА_11 впав, у нього була дірка і йшла кров з грудей. Після цього ОСОБА_7 став робити ОСОБА_11 штучне дихання і просив, щоб той не вмирав. Куди ОСОБА_7 подів ніж він не бачив. Хвилин через 30 приїхала швидка допомога і при ній у ОСОБА_11 зупинився пульс;

- показаннями свідка захисту ОСОБА_16 , який показав, що під час чергування у наряді поліції охорони у серпні 2020 року на планшет надійшло повідомлення про заподіяння тілесного ушкодження. Прибувши з колегою через 1-1,5 хв на місце події, виявили, що в кімнаті стояла жінка, а в правому кутку цієї кімнати на підлозі біля столу сидів потерпілий у закривавлених шортах, біля нього стояв обвинувачений, казав йому вставати, намагався привести до свідомості. Його колега з`ясував, що в потерпілого є пульс, після чого викликав швидку допомогу, виявили в потерпілого на грудях з правого боку рану. Оскільки обвинувачений став розмахувати руками, не реагував на його зауваження, до нього застосували кайданки. На столі лежав кухонний ніж. Хвилин через три приїхала швидка допомога, протягом трьох хвилин проводили реанімаційні дії, після чого констатували смерть потерпілого. Після цього на місце викликали слідчо-оперативну групу;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка показала, що влітку 2020 року (більш точної дати не пам`ятає) після 21-ої год на стук у двері і крик відчинила двері своєї квартири, побачила сусідку ОСОБА_18 , яка повідомила, що « ОСОБА_19 »» зарізав « ОСОБА_20 ». З коридору побачила, як обвинувачений був біля потерпілого і кричав до нього « ОСОБА_21 ». З телефону сусідки ОСОБА_22 стали викликати швидку допомогу. Спочатку приїхала поліція, а хвилин через 5-7 швидка допомога, коли ставили крапельницю, то лікар сказав, що потерпілий помер;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_22 ;

- відомостями протоколу огляду місця події та трупа від 05.08.2020 року з фототаблицями до них. Згідно них місцем скоєння злочину є квартира АДРЕСА_2 . У кімнаті №1 зали вказаної квартири на тумбі виявлено відкриту медичну ампулу 5мл «спазмалгон», на столі виявлено кухонний ніж із заводським маркуванням «BROCART» загальною довжиною 33,5см, довжиною однобічно загостреного леза 20см, на поверхні якого на ділянці 10,7см від вістря до ручки виявлені плями речовини бурого кольору, подібні на кров, який вилучено з місця події. На підлозі цієї кімнати біля виходу на балкон знаходиться труп ОСОБА_11 , на якому на поверхні шкіри передньої поверхні грудної клітки та живота потьоки та плямисті нашарування речовини червоно-бурого кольору із напрямком поширення вниз та вліво до бокової поверхні тазу, бризки видовжено-овальної форми з напрямком поширення зверху вниз по передній планці шортів справа, по тильним поверхням ступенів правої та лівої ноги. На передній поверхні грудної клітки справа масивна зяюча рана видовжено-овальної форми розміром 6 х 2,5см. Вісь рани горизонтальна, краї рівні, не осаднені, навколо рани сліди затирання крові у вигляді замитих потьоків. На підлозі біля правого боку трупа виявлено рушник рожевого кольору з плямами речовини, подібної на кров;

- відомостями протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки за участю свідка ОСОБА_12 від 15.12.2020 року, з відтвореним в судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії, в ході якої свідок на місці події показала, як у квартиру зайшов ОСОБА_7 і побачив як ОСОБА_11 біля столу набирає у шприц ліки, сказав тому не робити жодних уколів, а викликати швидку допомогу, вони стали сперечатися, коли вона лежала на ліжку. Далі свідок показала як ОСОБА_11 впав на підлогу з пораненням, а ОСОБА_7 став надавати йому допомогу закривати рану;

- відомостями протоколу проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозйомки за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 05.08.2020 року, з відтвореним в судовому засіданні відеозаписом вказаної слідчої дії. У ході неї підозрюваний на місці події показав, як між ним та ОСОБА_11 у квартирі його сестри ОСОБА_12 виникла суперечка через те, що він вважав, що ОСОБА_11 хоче зробити ОСОБА_12 ін`єкцію наркотичної речовини. Під час цього ОСОБА_11 лівою рукою схопив його за ліву руку та стиснув її з великою силою, від чого на його руці виникли синці, після чого він висмикнув свою руку від ОСОБА_11 , взяв своєю правою рукою зі столу кухонний ніж, лезом якого «штрикнув» ОСОБА_11 у грудну клітку. Після цього потерпілий впав на підлогу, почав хрипіти, а він став надавати потерпілому медичну допомогу, робив штучне дихання. По приїзду лікарів потерпілий помер;

- відомостями протоколу про результати здійснення негласних слідчих розшукових дій від 02.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_7 повідомив співкамернику в ІТТ №1 м. Хмельницький, що ножем зарізав наркомана друга дитинства, який проживав з його сестрою;

- висновком експерта №185 від 07.09.2020 року, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено проникаюче поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені, яке виникло від ударної травмуючої дії односторонньо-гострого колючо-ріжучого предмета, яким міг бути ніж, незадовго до смерті або в момент настання такої, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечне для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвело до смерті і є в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Для виникнення даного тілесного ушкодження достатньо однієї травмуючої дії односторонньо-гострого колючо-ріжучого предмета. Довжина раневого каналу 9-13см, напрямок раневого каналу спереду назад, зверху вниз, дещо зліва направо. Враховуючи локалізацію тілесногоушкодження, покійний знаходився до травмуючого предмету своєю передньою поверхнею тіла, міг стояти, лежати тощо. Після отримання даного тілесного ушкодження, по мірі наростання крововтрати, покійний міг здійснювати якісь певні активні дії, але при цьому крововтрата мала б посилюватися. Враховуючи, що проникаюче поранення з ушкодженням тільки правої легені, при наданні своєчасної медичної кваліфікованої допомоги життя покійному можно було б врятувати. Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені, що призвело до крововтрати;

- додатковим висновком експерта №239 від 20.10.2020 року, згідно якого виявлені у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження, що перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з його смертю, могли бути спричинені при нанесенні йому удару лезом кухонного ножа, якого виявлено та вилучено під час огляду місця події та трупа;

- додатковим висновком експерта №15 від 18.01.2021 року, згідно якого під час спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_11 у вигляді проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені, яке перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з його смертю, останній міг перебувати у положенні стоячи. Від моменту спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_11 у вигляді проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням правої легені, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею, до настання смерті пройшло не більше 1-2 години;

- висновком експерта №231 від 19.08.2020 року, згідно якого за висновком експерта №603 від 13.08.2020 року кров ОСОБА_11 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А анти-В ізосерологічної системи АВ0(Н). за висновком експерта №415 від 07.08.2020 року кров ОСОБА_7 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0(Н). При дослідженні піднігтьових зрізів з обох рук підозрюваного ОСОБА_7 знайдені сліди крові людини та велику кількість пластів багатошарового плаского зроговілого епітелію. При визначенні групової належності слідів крові та пластів клітин знайдені антигени А, Н. Отже, сліди крові людини та пласти епітеліальних клітин походять і від самого ОСОБА_7 (але лиш у тому випадку, якщо у нього були пошкодження шкірних чи слизових оболонок), але виключити можливість походження антигена Н за рахунок крові потерпілого ОСОБА_11 неможливо;

- висновком експерта №857 від 27.10.2020 року, згідно якого генетичні ознаки слідів крові людини, виявлені на поверхні леза, вилученого в ході огляду місця події кухонного ножа та клітини з ядрами, виявлені на поверхні рукоятки цього ж ножа, збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 ;

- висновком стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи №590 від 24.11.2020 року, згідно якої ОСОБА_7 на час вчинення інкримінованого йому злочину будь-якою душевною хворобою чи іншим психічним розладом не страждав, міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, у стані фізіологічного афекту та в стані патологічного сп`яніння не перебував, у даний час будь-якою душевною хворобою чи іншим психічним розладом не страждає, усвідомлює свої дії та може керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, не схильний до фантазування, перекручування фактів об`єктивної дійсності, може вірно сприймати факти об`єктивної дійсності.

Наведені у вироку інші письмові докази отримані в порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними, допустимими, достовірними, належним чином досліджені судом першої інстанції та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду уважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 діяв з умислом на вбивство потерпілого ОСОБА_11 . Завдаючи ОСОБА_11 з прикладанням сили цілеспрямований удар колюче-ріжучим предметом (ножем) у ділянку грудної клітини, де знаходяться життєво важливі органи, зокрема, права легеня, обвинувачений не міг не розуміти особливо небезпечний характер таких дій і їх можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, яке слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставленням винного до наслідків характеризується необережністю.

Згідно з усталеною судовою практикою для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, повинні ретельно досліджуватися докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Як слідує із матеріалів провадження, суд першої інстанції ретельно дослідив і проаналізував усі наведені обставини та надав у вироку належну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно потерпілого ОСОБА_11 .

Зокрема, ОСОБА_11 було завдано один удар ножем у грудну клітину, в праву легеню, що призвело до розвитку небезпечного для життя стану гострої крововтрати.

Колегія суддів наголошує, що одного ножового поранення в даному випадку було достатньо для настання смерті потерпілого, а намагання обвинуваченого привести потерпілого до свідомості, зупинити кровотечу, проведення штучного дихання, з огляду на характер дій обвинуваченого, знаряддя вчинення злочину, характер та локалізацію тілесного ушкодження, його тяжкість, настання смерті на місці події, для кваліфікації дій як умисного вбивства вирішального значення не мають, а лише є усвідомленням обвинуваченим наслідків скоєного злочину, що і зумовило його дії після спричинення ножового ураження.

Отже, ОСОБА_7 усвідомлював, що він може позбавити життя потерпілого, бо завдавав удар в життєво важливий орган, припинення функціонування якого неодмінно призведе до смерті потерпілого.

Підтвердженням цього є використання кухонного ножа як знаряддя вчинення злочину. Маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 міг використати будь-який інший предмет у будинку, однак він скористався знаряддям, що має більшу небезпеку для життя особи.

Тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 завдав удар ножем в життєво важливий орган ОСОБА_11 і заподіяв тяжкі тілесні ушкодження з необережності.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця і настання смерті ОСОБА_11 .

З урахуванням викладеного, доводи сторони захисту про відсутність в обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого, є безпідставними.
Відтак, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, на думку колегії суддів апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
Конкретні обставини та обстановка скоєння злочину, поведінка обвинуваченого, що передувала події, спосіб та знаряддя вчинення діяння, характер виявлених тілесних ушкоджень підтверджує висновок суду про спрямованість умислу ОСОБА_7 саме на позбавлення життя потерпілого.
За таких обставин, колегія суддів уважає вину ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_11 доведеною і кваліфікацію його дій за ч.1 ст.115 КК України обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни або скасування вироку, не встановлено.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_23 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, наслідки, що настали, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, скоїв особливо тяжкий злочин, який призвів до смерті особи, є особою з інвалідністю з дитинства 3-ої групи, з 2009 року перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з діагнозом F43.2, у лікаря-нарколога перебував на обліку з 2001 по 2019 рік з діагнозом F11.2; відомості, що характеризують винного особа, яка з 1996 року неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності та засуджувалася за злочини, пов`язані з посяганням на життя та здоров`я особи, наявність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. Також ураховано думку потерпілої ОСОБА_24 , яка просила суворо покарати винного.
Зокрема, обґрунтовано визнано, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розслідуванню злочину, що пом`якшує йому покарання.
Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та в присутності дитини.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, на переконання колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
За таких обставин апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не можуть бути задоволені, оскільки висновки суду першої інстанції в ході апеляційного розгляду не спростовані.
Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення в апеляційному порядку не виявлено.
Підстав для скасування чи зміни вироку суду при перевірці справи в апеляційному порядку колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4