Справа № 308/2583/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2022 року м. Ужгород
За постановою слідчого у кримінальному провадженні потерпілими визнано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В ході проведення досудового розслідування слідчим у кримінальному провадженні допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 .. Відомості про допит в якості потерпілого ОСОБА_7 в матеріалах кримінального провадження, наданих стороні захисту для ознайомлення слідчим у кримінальному провадженні 03.02.2022 року, відсутні.
Як стверджує у скарзі заявник, ОСОБА_3 має намір скористатися своїм правом, передбаченим п. 10 ч. 3 ст. 42 КПК України під час проведення процесуальних дій ставити запитання, а тому 09.02.2022 року захисником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 слідчому у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подано клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні, в якому просить слідчого, з метою реалізації права підозрюваного, передбаченого п.10 ч.3 ст.42 КПК України за участю ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 провести повторний допит в якості потерпілого ОСОБА_6 та допит у якості ОСОБА_7 ..
Сторона захисту вважає таку відмову в проведенні цих слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні неправомірною, а постанову слідчого від 11 лютого 2022 року такою, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню з огляду на те, що за повідомленням про підозру закінчений замах на вбивство ОСОБА_3 вчинив саме стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а відтак проведення допиту ОСОБА_7 є обов`язком слідчого у відповідності до вимог ч.1 ст.92 КПК України, як і повторний допит ОСОБА_6 , який надаючи показання при первинному допиті пояснив слідчому, що особу, яка спричинила йому вогнепальні поранення він впізнати не може.
Не відповідає дійсності твердження слідчого у кримінальному провадженні про те, що ОСОБА_7 не має статусу потерпілого, оскільки такий визнаний потерпілим у кримінальному провадженні за постановою слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_8 від 07.11.2021 р.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав подану ним скаргу, просив задовольнити її з підстав наведених у скарзі.
Слідчий ОСОБА_5 у судовому засідання заперечив проти задоволення скарги, зазначив, що клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про проведення повторного допиту потерпілих розглянуто в порядку та з додержанням вимог КПК України і винесено обґрунтовану постанову про відмову у задоволенні даного клопотання.
Заслухавши пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.01.2022 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 , в порядку ч. 3 ст. 93 КПК України, з метою реалізації права підозрюваного, передбаченого п. 10 ч. 3 ст. 42 КПК України, звернувся до слідчого ОСОБА_5 з клопотанням про проведення повторного допиту в якості потерпілого ОСОБА_9 , та допиту у якості потерпілого ОСОБА_7 , оскільки відомості про допит останнього в матеріалах кримінального провадження, наданих стороні захисту для ознайомлення відсутні.
Вирішуючи скаргу слідчим суддею враховується те, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Аналіз положень ст.303 КПК України та положень ст.307 КПК України вказує на те, що чинним КПК визначено не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а і способи такого оскарження, а саме: рішення можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, дії шляхом зобов`язання їх припинити, бездіяльність шляхом зобов`язання вчинити певну дію.
Із закріпленої в ст.26 КПК України диспозитивності як загальної засади кримінального провадження слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п. 18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За такого, слідчий суддя, розглядаючи подану в порядку п. 7 ч.1 ст.303 КПК України скаргу на рішення (постанову) слідчого про відмову в проведенні слідчих дій має право відповідно до визначених ст.307 КПК України повноважень скасувати оскаржене рішення слідчого або залишити скаргу без задоволення в залежності від того, чи допущене при винесенні такого рішення слідчого порушення прав, свобод та інтересів особи в кримінальному провадженні, чи ні.
Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, прокурора визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України.
Так, у ч. 5 ст.110 КПК України визначається, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
При цьому, оскаржуване рішення слідчого має не тільки відповідати вимогам ч.5 ст.110КПК України щодо форми та змісту, а й закріпленим в КПК України загальним засадам верховенства права (за яким людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 8 КПК України)) та законності (за яким слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження (ст. 9 КПК України)).
Відповідно до ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Слідчим суддею встановлено, що 11.02.2022 року заступником начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області підполковником поліції ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 про проведення повторного допиту потерпілого ОСОБА_10 та допит у якості потерпілого ОСОБА_7 . Постанову слідчий мотивує тим, що на даному етапі досудового розслідування не має підстав для проведення повторного допиту потерпілого ОСОБА_6 , при тому, що підозрюваний ОСОБА_3 відмовився від дачі показів згідно ст. 63 Конституції України.
Крім того, у клопотанні адвокатом ОСОБА_4 не наведено , які саме суперечності містяться у показах потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , що мають суттєве значення для повного і обєктивного розслдування кримінального провадження.
Як вбачається з постанови слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_8 від 07.11.2021 року ОСОБА_10 та ОСОБА_7 визнано потерпілими у даному кримінальному провадженні.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, на яку заявник посилається у поданій ним скарзі, як на підставу обов`язку слідчого допитати потерпілого ОСОБА_7 встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Частиною 2 цієї статті визначено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
При цьому, нормами КПК України не передбачено строку, в який слідчий повинен виконати ці процесуальні дії щодо збирання доказів, в тому числі допиту потерпілого.
Натомість, відповідно до ч. 5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Натомість у відповідності до ст. 36, 39 КПК України вказівки слідчому щодо проведення слідчих дій мають право надавати прокурор чи керівник органу досудового розслідування.
За таких обставин вважаю, що постанова слідчого від 11.02.2022 року про відмову в задоволенні клопотання є правомірною і містить в собі обґрунтування відмови в проведенні допиту потерпілого.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 04.03.2022 року о 16 год. 15 хв..

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1