Справа № 191/1243/20
Провадження № 1-кп/191/131/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальні провадження внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000455 від 03.04.2020 року та №0000097 від 03 лютого 2021 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
26.11.2019 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 1020 грн., який сплачено 09.07.2021 року;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , повторно, 26.03.2020 року, приблизно о 19 год. 25 хв., з дозволу господаря знаходився у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 було достовірно відомо про наявність банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» у потерпілого ОСОБА_6 , який в той час займався господарськими справами. В цей час, у ОСОБА_3 виник прямий злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу потерпілого - банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з метою подальшого викрадення з неї грошових коштів.
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на викрадення вказаної картки, ОСОБА_3 26.03.2020 року, о 19 год. 30 хв., шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що ця картка є офіційним особистим документом ОСОБА_7 , умисно своєю рукою витяг з обкладинки паспорта потерпілого, який перебував на підвіконні у спальній кімнаті банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку перемістив до своєї кишені, позбавивши тим самим ОСОБА_6 можливості використовувати офіційний документ за його цільовим призначенням, що виразилося у неможливості використовувати вищевказану пластикову картку, з метою зняття грошових коштів, що перебували на рахунку за цією карткою.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.
Крім того, ОСОБА_3 26.03.2020 року, приблизно о 23.26 годині, маючи при собі викрадений ним раніше офіційний документ - банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належала ОСОБА_6 , отримав можливість розпоряджатися викраденою банківською карткою.
Так як ОСОБА_3 раніше неодноразово, з дозволу потерпілого користувався вказаною банківською карткою AT КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , то йому було достовірно відомо пін-код до банківської картки. Реалізуючи раніше виниклий прямий злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна - грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_6 та знаходяться на його особистому рахунку банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії носять таємний характер, 26.03.2020 року о 23 годині 26 хвилин прибув до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», який розташований в м. Синельникове, вул. Залізнична, 3.
Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_3 умисно, повторно 26.03.2020 року о 23 год. 26 хв. зняв з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 3000 грн та нараховану комісію за користування картою у сумі 120 грн. Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 26.03.2020 року о 23 год. 28 хв., перебуваючи поблизу вказаного банкомату знову зняв з вказаної банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 400 грн та нараховану комісію за користування картою у сумі 24 грн. Таким чином, спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3544 грн. В подальшому грошима розпорядився на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того повторно 30.01.2021 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячи з дозволу власника ОСОБА_8 в приміщенні житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив в кухонній кімнаті на тумбочці мікрохвильову піч марки Daewoo моделі КОR-8A3R, в корпусі чорно-бордового кольору, я належить ОСОБА_8 . Вказаний предмет ОСОБА_3 , визначив для себе, предмет свого злочинного посягання, яким можна таємно заволодіти на свою користь, і у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна. Після чого ОСОБА_3 , покинув приміщення житлового будинку належному його бабусі ОСОБА_8 , розташованого адресою: АДРЕСА_1 .
Реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, ОСОБА_3 , в ніч на 31.01.2021, а саме у період часу з 00:00 год. по 01:00 год., прибув до домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Маючи право і безперешкодний доступ до будівель та споруд розташованих у вказаному домоволодінні, шляхом вільного доступу зайшов до кухонної кімнати та діючи умисно, впевнившись у відсутності свідків-очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер та за ними ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_8 , а самі мікрохвильову піч марки Daewoo моделі КОR-8A3R, в корпусі чорно-бордового кольору, вартість якої згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 429/21 від 03.02.2021 року становить 900 грн. 00 коп.
З викраденим майном ОСОБА_3 , з місця злочину пішов та викраденим розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 900 грн. 00 коп.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень та зазначив, що кається у скоєному, не оспорює фактичні обставини викладені в обвинувальному акті. Збитки відшкодовано шляхом повернення майна та перераховано потерпілому ОСОБА_6 на карту 3500, 00 грн.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися надали заяви про розгляд справи за їх відсутності збитки відшкодовані в повному обсязі.

Враховуючи те, що учасники процесу, не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їй виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина ОСОБА_3 в скоєних ним кримінальних правопорушеннях в судовому засіданні доведена повністю, його дії по епізоду викрадення у потерпілого ОСОБА_6 суд кваліфікує за: ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів та за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та по епізоду викрадення у потерпілої ОСОБА_8 - за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 65 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є: за ч.1 ст. 357 КК України проступком, за ч. 2 ст. 185 КК України нетяжким злочином, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, він не має на своєму утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей та інших осіб, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він відшкодував шкоду повністю, має тимчасові заробітки та має намір дотримуватися правослухняної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде достатнім призначення покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків згідно ст.76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи стягнути з обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні до обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні:

проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 357 КК України, призначивши покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді обмеження волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (роки) роки.
На підставі ч.1 п.1,2, ч.3 п.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, на користь судового експерта ОСОБА_10 , р/р: НОМЕР_2 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 429/21 від 03.02.2021 року в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Речові докази: СD-R диск зберігати при матеріалах кримінального провадження ( т. 3 а.с. 48-49); банківську карту AT КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , яка зберігається при матеріалах кримінального провадження повернути потерпілому ОСОБА_6 ( т. 3 а.с. 32-34); мікрохвильову піч марки Daewoo моделі КОR-8A3R ( т.4 а.с. 37-38)- залишити за належністю потерпілій ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1