Код суду 233 Справа № 233/5554/21
Вирок
Іменем України
17 грудня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка, Донецької області, українка, громадянка України, заміжня, працює диспетчером складу готової продукції у ТОВ «Урожай Дистрибьюшн», зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту від 23 листопада 2021 року, у період часу, з початку травня 2014 року, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, по 11 травня 2014 року, під час перебування бойовиків самопроголошеної «Донецької народної республіки» (далі за текстом - «ДНР») на території м. Костянтинівка, Донецької області, ОСОБА_5 приймала активну участь в організації та проведенні незаконного референдуму щодо створення на території Донецької області так званої самостійної суверенної держави - «ДНР» (була секретарем дільничної виборчої комісії), тобто вчинила дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Так, положеннями статей та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.
Відповідно до ст. ст. 132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Так, 07 квітня 2014 року у м. Донецьку Донецької області невстановленими особами з метою зміни меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, та здійснення терористичної діяльності створено квазідержавне утворення, яке має ознаки терористичної організації, - «Донецьку народну республіку» (далі по тексту - «ДНР»).
Також 07 квітня 2014 року у м. Донецьку Донецької області прибічниками ідеї відокремлення Донецької області від України видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 в порушення ст. ст. 1, 2, 5, 8, ч. 2 ст. 19, ст. 73, п. 3 ч. 1 ст. 85, п. п. 13, 18, 20 ч. 1 ст. 92, ст. ст. 132, 133 Конституції України так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області, на вирішення якого поставлено питання: «Чи підтримуєте Ви Акт про державну самостійність Донецької Народної Республіки?», тобто питання щодо зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме виведення Донецької області як окремої адміністративно-територіальної одиниці з-під юрисдикції України.
На початку травня 2014 року, точна дата органом досудового розслідування не встановлена, з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно- територіальних одиниць Донецької області, діючи з власних мотивів, ОСОБА_5 , яка раніше приймала участь у проведенні виборів Президента України та Народних депутатів Верховної ради України, в ході розмови з одним із членів ініціативної групи з питань проведення так званого референдуму, а саме: головою дільничної виборчої комісії № 11 ОСОБА_6 (яку 25.10.2018 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області визнано винуватою за ч. 2 ст. 110 КК України) надала добровільну згоду останній на участь у роботі дільничної виборчої комісії в якості її секретаря.
Так, ОСОБА_5 , яка повинна була разом з членами так званої «дільничної виборчої комісії», відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, прийняти участь у проведенні т.зв. «референдуму» 11 травня 2014 року, у приміщенні будівлі Костянтинівської ЗОШ № 2, за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Незалежності (кол. Октябрьська), буд. 166, з приводу визнання незаконного утворення та подальшого самостійного існування т.зв. «ДНР», з наступним складанням завідомо неправдивих документів про результати підрахунку нібито їх волевиявлення про зміну меж території України.
На початку травня 2014 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), у денний час, ОСОБА_5 прибула до будівлі Костянтинівської ЗОШ № 2 за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Незалежності (кол. Октябрьська), буд. 166 де, разом з іншими учасниками дільничної виборчої комісії, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні отримала від членів ініціативної групи з організації та проведення незаконного референдуму, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, інструктаж щодо проведення 11.05.2014 так званого референдуму.
11 травня 2014 року у період часу з 07.00 до 07.30 год., ОСОБА_5 прибула до приміщення будівлі Костянтинівської ЗОШ № 2, за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Незалежності (кол. Октябрьська), буд. 166, де діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з головою комісії ОСОБА_6 та іншими особами, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, прийняла участь у проведенні т.зв. «референдуму» 11 травня 2014 року. Так, на виконання вказівки голови дільничної виборчої комісії ОСОБА_5 роздала членам так званої «дільничної виборчої комісії № 11», відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, роздруковані списки з назвами вулиць відповідної дільниці м. Костянтинівка та списки виборців.
Так, 11.05.2014 в період часу з 08.00 год. до 20.00 год. ОСОБА_5 , будучи секретарем так званої дільничної виборчої комісії №11, розташованої на другом поверсі будівлі Костянтинівської ЗОШ № 2 за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Незалежності (кол. Октябрьська), буд. 166, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з головою комісії ОСОБА_6 та іншими особами, відносно яких проводиться досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, виконувала функції секретаря так званої «дільничної виборчої комісії № 11», а саме - здійснювала контроль за проведенням так зв. «референдуму», уточнювала та звіряла списки виборців на дільниці, а також оформила підсумковий протокол за результатами проведеного голосування.
Такі умисні дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.110КК України, як вчинення умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинені за попередньою змовою групою осіб.
23 листопада 2021 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченою ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , з іншого боку, в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості.
Сторони узгодили покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченою, в присутності її захисника, відповідає вимогам закону, не порушує законних прав чи інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченої.
При дослідженні особи обвинуваченої ОСОБА_5 встановлено, що вона на диспансерних обліках в закладах охорони здоров`я не перебуває, заміжня, працевлаштована, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченої за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, є достатньою для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливе без реального відбування призначеного покарання і її варто звільнити від відбування цього покарання з випробуванням, оскільки вона скоїла кримінальне правопорушення вперше, беззастережно визнала обвинувачення в обсязі, викладеному в обвинувальному акті у судовому провадженні, щиро розкаялася у скоєному, що свідчить про її намір стати на шлях виправлення та перевиховання, до того ж матеріали, що характеризують особу обвинуваченої дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченої можливе без реального відбування покарання.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 23 листопада 2021 року про визнання винуватості, укладеною між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , у присутності її захисника і призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні - відсутні.
Під час судового провадження заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої ОСОБА_5 не застосовувались та суд не знаходить підстав для їх застосування.
Керуючись ст.ст.314,373,374,475 КПК України, суд -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 листопада 2021 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 - визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на неї відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженої.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1