Справа № 357/4217/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

здійснивши судовий розгляд, у відкритому судовому засіданні, в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000559, яке внесене до ЄРДР 27 лютого 2019 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , із професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 21 листопада 2002 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений за ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком три роки;

2) вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 04 червня 2003 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений, за ст. 81 КК України, умовно-достроково, з невідбутим строком покарання 1 рік 4 місяці 28 днів;

3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2009 року, за ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України, до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений, за ст. 81 КК України, умовно-достроково, з невідбутим строком покарання 1 рік 3 місяці 18 днів;

4) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2014 року, за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, 71 КК України, до п`яти років шести місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 07 грудня 2018 року;

5) вироком Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року, ухвалою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_7
07 лютого 2019 року близько 10 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля «Критого ринку», що за адресою: м. Біла Церква, бул. Олександрійський, 60, знайшов паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Іванківським РС УДМС України в Київській області на ім`я ОСОБА_8 , який привласнив, з метою його використання для отримання банківського грошового кредиту на чуже ім`я.

Після цього ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, на підробку офіційного документу, відокремив на першій сторінці паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданий Іванківським РС УДМС України в Київській області на ім`я ОСОБА_8 , фотографію власника паспорту ОСОБА_8 та на її місце вклеїв власну фотокартку, тим cамим підробив офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документі і який надає права з метою його використання для отримання банківського грошового кредиту на чуже ім`я.

Епізод ІІ.
ОСОБА_4 будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену, у встановленому законом порядку, судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

26 березня 2019 року близько 14 години ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та привласнення його з корисливих мотивів де, діючи з метою особистого збагачення та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 , користуючись відсутністю сторонніх осіб та господаря, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до вказаного будинку, звідки повторно, незаконно, таємно здійснив крадіжку: ноутбуку марки «SAMSUNG NP-R 528», вартістю 3 575 грн., комп`ютерної мишки, дротової марки «TRUST IVERO COMPACT USB (20404)», вартістю 70 грн., зарядного пристрою ноутбуку «SAMSUNG NP-R 528», модель PA-1600-66 AD6019R, вартістю 200 грн.; туалетної води «AVON MUSK MARINE 75 ml», вартість якої не визначена, туалетної води «AVON FULLSPEED 75 ml», вартість якої 149,75 грн., машинки для чистки трикотажу «PHILIPS GC026/00», вартістю 366,33 грн., музичного плеєра «TRANCEND MP870 4 GB», вартістю 483,33 грн., музичної колонки «JBL CHARGER J-5», вартістю 273,33 грн; навушників марки «SAMSUNG EHS61ASFWE GH59-11129QRCYJB», вартістю 139,67 грн., золотого хрестика 585 проби, вагою 1,21 г., вартістю 1 428,76 грн., золотого кулона у вигляді серця 585 проби, вагою 0,39 г., вартістю 460,51 грн., золотої каблучки із вставкою «фіаніт» 585 проби, вагою 0,39 г., розмір 17,5, вартістю 2 597,94 грн., золотої ладанки 585 проби, вагою 0,92 г., вартістю 1 086,33 грн., золотої обручки 583 проби, вагою 3,04 г., вартістю 3 577,32 грн., золотого розірваного ланцюжка 585 проби, вагою 2,6 г., вартістю 2 447,64 грн., золотого розірваного ланцюжка 585 проби, вагою 2,4 г., вартістю 2 259,36 грн., лома золота 585 проби, вагою 0,43 г., вартістю 289,14 грн., срібних сережок 925 проби, вагою 2 г., вартістю 165,60 грн., срібної каблучки 925 проби, вагою 2 г., вартістю 165,60 грн., срібних сережок 925 проби, вагою 2,5 г., вартістю 207 грн., трьох срібних хрестиків 925 проби, вагою 1,5 г. кожен, сумарною вартістю 372,60 грн., грошових коштів в сумі 5 200 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 25 515,01 грн.

Епізод ІІІ.
27 лютого 2019 року, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_4 маючи раніше підроблений ним паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Іванківським РС УДМС України в Київській області на ім`я ОСОБА_8 вирішив використати його у своїх цілях.

Цього ж дня, 27 лютого 2019 року ОСОБА_4 , керуючись корисливими мотивами перебуваючи в готелі «КЛАРК», що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. О.Гончара, буд. 1/42, під час перевірки адміністратором готелю особистих документів, з метою оренди кімнати пред`явив, в якості документа, який засвідчує особу - паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Іванківським РС УДМС України в Київській області на ім`я ОСОБА_8 , в який була вклеєна його фотокартка.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються:

1) по «Епізоду І», за ч. 1 ст. 358 КК України, як підробка офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем;

2) по «Епізоду ІІ», за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникнення у житло, вчинене повторно;

3) по «Епізоду ІІІ», за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: визнання вини ОСОБА_4 , оскільки вважає, що вказане є складовою ознакою щирого каяття.

Обставиною, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання, суд визнає: вчинення особою злочину повторно та рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КК України, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене: ч. 1 ст. 358 КК України є кримінальним проступком, вчинення якого карається штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років; ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином, вчинення якого карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років; ч. 4 ст. 358 КК України є кримінальним проступком, вчинення якого карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Отже, зважаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, а саме вартість викраденого майна, установлені дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, характеризується негативно, на військовому обліку не перебуває, до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за допомогою не звертався, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання - вчинення особою злочину повторно та рецидив злочинів, часткове повернення викраденого майна, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеного ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства.

В зв`язку із цим, йому необхідно призначити покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі, та враховуючи кількість епізодів кримінальних правопорушень, що входять до сукупності три, часткове відшкодування шкоди потерпілому, суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 необхідно визначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання обмеження волі, більш суворим позбавлення волі, у виді трьох років позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до вироку Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ст. 186, ст. 70 КК України, ОСОБА_4 засуджений до чотирьох років позбавлення волі.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи визнання ОСОБА_4 вини, часткове повернення майна, кількість кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, умисну форму вини кожного з них, суд вважає за необхідне, визначити йому остаточне покарання за даним вироком та за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді чотирьох років позбавлення волі та зарахувати ОСОБА_4 в строк, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, - повністю.

Суд вважає, що підстав, передбачених КК України для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання не установлено, зокрема і для застосування ст. 75 КК України, адже він уже раніше судимий за схожі злочини, належних висновків не зробив, тому суд вважає, що його виправлення неможливе без відбування покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів від 01 березня 2019 року, ноутбук марки «SAMSUNG NP-R 528», зарядний пристрій ноутбуку «SAMSUNG NP-R 528», модель PA-1600-66 AD6019R, комп`ютерну мишку «TRUST IVERO COMPACT USB (20404)», сумку для ноутбуку із надписом зеленими символами «HERBALIFE», навушників марки «SAMSUNG EHS61ASFWE GH59-11129QRCYJB», туалетна вода «AVON MUSK MARINE 75 ml», туалетна вода «AVON FULLSPEED 75 ml», машинка для чистки трикотажу «PHILIPS GC026/00», музичний плеєр «TRANCEND MP870 4 GB», музична колонка «JBL CHARGER J-5», ланцюжок із підвіскою та хрестик сріблястого кольору, паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Іванківським РС УДМС України в Київській області на ім`я ОСОБА_8 , визнано речовими доказами.

Згідно із п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно повернути власнику, окрім паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданий Іванківським РС УДМС України в Київській області на ім`я ОСОБА_8 , який відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, висновок експерта від 03 квітня 2019 року № 8-4/479, звіт про фактичні затрати на проведення експертизи № 965, витрати на проведення експертизи становлять 1 571 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 177, 178, 179, 183, 194, 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене:

1) ч. 1 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі;

2) ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

3) ч. 4 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання обмеження волі, більш суворим - позбавлення волі, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за даним вироком та вироком Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

За правилами ст. 72 КК України, зарахувати, в строк, остаточно призначеного ОСОБА_4 , за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, - повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1 571 грн.

Речові докази: ноутбук марки «SAMSUNG NP-R 528», зарядний пристрій ноутбуку «SAMSUNG NP-R 528», модель PA-1600-66 AD6019R, комп`ютерну мишку «TRUST IVERO COMPACT USB (20404)», сумку для ноутбуку із надписом зеленими символами «HERBALIFE», навушників марки «SAMSUNG EHS61ASFWE GH59-11129QRCYJB», туалетна вода «AVON MUSK MARINE 75 ml», туалетна вода «AVON FULLSPEED 75 ml», машинка для чистки трикотажу «PHILIPS GC026/00», музичний плеєр «TRANCEND MP870 4 GB», музична колонка «JBL CHARGER J-5», ланцюжок із підвіскою та хрестик сріблястого кольору, - повернути власнику ОСОБА_6 .

Речовий доказ: паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Іванківським РС УДМС України в Київській області на ім`я ОСОБА_8 , - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА
Київської області