КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№11-сс/824/7095/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубанівське, Васильківського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз 12.06.2008 року Васильківським райсудом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України остаточно до 11 років позбавлення волі. Звільнений 22.12.2017року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
прокурора ОСОБА_10 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 31 жовтня 2021 року 05.10 год.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 05.10 год. 29 грудня 2021 року.
Контроль за виконанням ухвали покладенона Солом`янську окружну прокуратуру м. Києва.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати відносно нього інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а застосування до підозрюваного безальтернативного запобіжного заходу необґрунтованим.
Постановляючи оскаржувану ухвалу слідчий суддя привів доводи прокурора на користь застосування відносно ОСОБА_7 виключної міри запобіжного заходу - тримання під вартою. В той же час слідчий суддя жодного доводу проти обрання даного запобіжного заходу, що були висловлені його захисником не привів, а лише обмежився вказівкою на заперечення проти задоволення клопотання, що підтримувалось стороною обвинувачення.
Не надано слідчим суддею оцінки і поданим доказам, що позитивно характеризують особу підозрюваного, підтверджують наявність на його утриманні трьох малолітніх дітей та дружини, яка вигодовує грудну дитину, а також доказам, що свідчать про дохід родини підозрюваного.
Не надано оцінки аргументам сторони захисту, щодо необґрунтованості підозри (які підтвердилися у зв`язку із випискою потерпілої особи з лікарні вже на третій день після події).
Слідчим суддею не визначено альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи.
Також апелянт зазначає про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що невірне зазначення дати постановлення ухвали в ЄДРСР не дозволило йому ознайомитись із нею до 25.11.2021, а також він мав узгодити зміст апеляційної скарги із підозрюваний, спілкування з яким було ускладнено через його перебування в СІЗО.
На неподання у встановлений КПК України строк також вплинули, наступні об`єктивні обставини:
- карантинні обмеження у зв`язку із поширенням короновірусної хвороби, внесення міста Києва до червоної зони;
- хвороба захисника та членів його родини протягом листопада 2021 року. Підвищений рівень завантаження захисника в листопаді 2021 року у зв`язку із хворобою членів адвокатського об`єднання та працівників. Важка хвороба та смерть 05.11.2021 цивільної дружини брата захисника, фактично на руках захисника ОСОБА_6 , була організація поховання та реабілітації брата - ОСОБА_12 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.117 КПК Українипропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
З урахуванням обставин викладених у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, які колегія суддів вважає поважними та приходить до висновку, що слід поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року.
Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчими СВ Солом`янського УП ГУНП України в м. Києві, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, останній раз 12.06.2008 року Васильківським райсудом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України остаточно до 11 років позбавлення волі та будучи звільненим по відбуттю покарання 22.12.2017 року, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, маючи не зняту та не погашену у встановленому Законом України порядку судимість, вчинив нове, кримінальне правопорушення, насильницького характеру, проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.
Так, 30.10.2021р. на протязі дня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за адресою: м. Київ, вул. Нововокзальна, 69-73, де він вживав алкогольні напої разом зі своїми колегами. Вживши приблизно 1 л алкогольних напоїв, ОСОБА_7 пішов до свого місця проживання, що знаходиться за цією ж адресою, де він вирішив завітати до свого знайомого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для продовження вживання алкогольних напоїв.
Далі, ОСОБА_7 зайшов до котельні яка розміщена за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_13 та останні почали вживати алкогольні напої. В ході вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 раптово виник умисел направлений на заподіяння ОСОБА_13 тяжкого тілесного ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні вищевказаної котельні, близько о 02 год. 00 хв. своєю правою рукою дістав з кишені своїх штанів кухонний ніж з пластиковою рукояткою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс 1 удар вказаним ножем в область шиї (гортані) потерпілого ОСОБА_13 , таким чином завдавши потерпілому, згідно Довідки КНП «КМКЛ ЛШМД» № 247 від 31.10.2021 року, проникаючу колото-різану рану шиї зліва з пошкодженням ротоглотки.
Відповідно до п. і), ч. 2.1.3. Наказу МОЗ України про «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» №6 від «17» січня 1995 року, до ушкодження, що небезпечне для життя, належить: поранення ушкодження з повним (усіх шарів) порушенням цілості стінки глотки, гортані, незалежно від того з боку шкіряних покривів чи з боку слизової оболонки (просвіту органна) вони заподіяні. Таким чином ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння.
31.10.2021 року о 05.10 год. ОСОБА_7 було затримано на підставі ст. 208 КПК України.
31.10.2021 року о 20.00 год. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України у вчиненні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
02.11.2021 року слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_14 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, без визначення розміру застави відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
На обґрунтування вимог клопотання слідчий послався на те, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, виникла необхідність у застосуванні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
02 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 60 днів до о 05.10 год. 29 грудня 2021 року.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Зокрема, такими доказами є: протокол огляду місця події від 31.10.2021р; протокол допиту свідка ОСОБА_15 ; протокол допиту свідка ОСОБА_16 ; протокол допиту свідка ОСОБА_17 ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 ; довідка КНП «КМКЛ ЛШМД» № 247 від 31.10.2021р. та інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 , підозри.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "IlgarMammadovv. Azerbaijanп. 88", "Erdagozv. Turkeyп. 51", "Cebotariv. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murrayv. theUnitedKingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає передчасними.
Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованого кримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказами з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокуроромта сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження, а саме можливість підозрюваного переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий, останній раз 12.06.2008 року Васильківським райсудом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України остаточно до 11 років позбавлення волі, тому слідчий суддя обґрунтовано вважав, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
На підставі зазначеного, всупереч твердженням апелянта, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційній скарзі захисник, тобто передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_7 ,запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено, а також не встановлено колегією суддів під час перегляду оскаржуваної ухвали.
При цьому слідчим суддею враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, підстави і обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, а тому з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України не визначано розмір застави у кримінальному провадженні.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року залишити без задоволення, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , -залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4