Справа № 676/1214/21
Провадження № 1-кп/676/233/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового

провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 25 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426, по обвинуваченню

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Довжок Кам`янець-Подільського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_12 25 грудня 2020 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в коридорі будинку АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки із ОСОБА_13 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, прийняв рішення про заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Тоді ж, ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , перебуваючи у коридорі вищевказаного будинку, з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, щодо спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, умисно наніс своїми руками та ногами близько 5-ти ударів по тулубу та голові останнього, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді 2-х синяків в області перехідної кайми та слизової оболонки верхньої губи в усіх відділах, перелому кісток носу та 5-ти ран в області спинки носа, лівої і правої щоки, верхньої губи справа, лівої внутрішньої раковини, які за ступенем тяжкості відносять до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, внаслідок яких ОСОБА_13 втративши рівновагу, впав на підлогу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 , взявши у свої руки металеву кришку, яка знаходилась в коридорі вищевказаного будинку, умисно наніс вказаною кришкою сім ударів по голові ОСОБА_13 спричинивши таким чином, останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепномозкової травми, 7-ми субарахноїдальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови в тім`яній ділянці зліва, в лівій завушній ділянці, в середньому відділі тім`яно-потиличної ділянки, 5-ти ран на волосистій частині голови в тім`яній ділянці зліва, в лівій завушній ділянці, в середньому відділі тім`яно-потиличної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від отримання яких ОСОБА_13 помер на місці події.

Зазначеними вище умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_12 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, та дав показання про те, що в другій половині дня події він перебував удома. Близько 17-18 год. до нього у кімнату зайшов ОСОБА_14 , який із собою приніс сік та у мисці якісь недоїдки. Поклавши ці речі, він сказав йому, що є святим і наказав ОСОБА_12 стати на коліна і поклонятися йому. Він не погодився. Після цього ОСОБА_13 сказав: «Смерть тобі», і тоді ж відразу підбіг до нього, кинув на ліжко та колінами заліз на груди, намагався його душити колінами та руками за шию. Він відштовхував його руками, намагався скинути на підлогу, кричав та кликав на допомогу. ОСОБА_13 кусав йому пальці, плювався в обличчя, запхав пальці в очі, від чого в нього очі були залиті кров`ю. Вивернувшись від ОСОБА_13 , він зіштовхнув його, і вони обоє впали на підлогу. Будь-яких ударів він ОСОБА_13 не наносив, лише відштовхнув його руки своїми руками. Після цього ОСОБА_13 піднявся і побіг у коридор та, взявши металеву кришку із відра, у коридорі наніс йому удар тильною стороною кришки в голову та ребром кришки у ліву частину грудей. Після цього, він вирвав кришку із рук потерпілого, та, будучи дуже схвильованим, наніс кришкою два удари у голову ОСОБА_13 , від чого той впав і втратив свідомість. Більше він не наносив удари ОСОБА_13 , а відразу ж викликав працівників поліції і швидку допомогу, а також помив кришку та обличчя від крові. Він не мав умислу на спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, а наніс йому удари, обороняючись, побоюючись за власне життя і здоров`я. При цьому, він знав, що ОСОБА_13 є психічно хворим і агресивним.

Незважаючи на не визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_12 , його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 дала показання про те, що її син ОСОБА_13 був психічно хворим, проте агресії не проявляв, а у випадку загострення захворювання багато говорив та кричав. В день події вона перебувала вдома, а згодом відійшла на певний час. Син був спокійний, того дня ходив до церкви. За пів години до події сказав, що йде до хрещеного батька, а через деякий час до неї зателефонували та повідомили, що син помер внаслідок побиття ОСОБА_12 . Коли вона прибігла на місце події, виявили сина на підлозі в коридору будинку ОСОБА_12 із численними тілесними ушкодженнями. Вважала, що останній зі злості спричинив сину тілесні ушкодження, адже неодноразово проявляв агресію до матері. Просила призначити ОСОБА_12 найбільш суворе покарання.

Із показань в суді свідка ОСОБА_15 встановлено, що в день події близько 17-18 год., коли вона перебувала на подвір`ї власного домоволодіння в с. Нагоряни Кам`янець-Подільського району, побачила потерпілого ОСОБА_13 , який був агресивним, ніс у руках тарілку із капустою та іншою їжею. Тоді ж він сказав, що зараз її нагодує та напоїть, намагався засунути їй у рот капусту та горох. Також говорив, що вона скоро буде в пеклі. Після цього сказав, що перевірить будинок. Після того, як він зайшов у будинок, вона почула крики, слова «пусти мене», а також хрипіння. Вона злякалася і побігла на вулицю кликати сусідів на допомогу. Коли вона прибігла до сусідки ОСОБА_16 , повідомила, що в будинку б`ються її син ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , попросила викликати швидку допомогу. Коли вона повернулася додому, у коридорі будинку виявила ОСОБА_13 із ушкодженнями на голові. Також на підлозі була кров. На її запитання, син відповів, що він спасав своє життя. Із сином вона жила мирно, син до неї агресії не проявляв.

Як встановлено із показань свідка ОСОБА_16 25 грудня 2020 року коли у вечірній час близько 18 год. вона поралася по господарству, побачила ОСОБА_15 , яка покликала її сказала, що її син ОСОБА_12 б`ється із ОСОБА_13 . Вона в свою чергу вирішила покликати ОСОБА_17 , а коли її не виявила, покликала колишню співмешканку ОСОБА_12 ОСОБА_18 . Після цього вони удвох пішли на господарство ОСОБА_12 . ОСОБА_19 зайшла у будинок, після чого сказала викликати швидку. Після приїзду поліцейський вона була запрошена в якості понятої під час огляду місця події.

Із показань в судовому засідання свідка ОСОБА_19 встановлено, що у вечір події до неї додому прибігла ОСОБА_16 та повідомила про бійку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Коли вона прибігла до домоволодіння ОСОБА_12 , у коридорі будинку побачила ОСОБА_13 із численними тілесними ушкодженнями. Також побачила ОСОБА_12 , який на її запитання відповів, що так треба було. На підлозі була кров. ОСОБА_12 охарактеризувала з позитивної сторони, до неї він не застосовував насильства та не вчиняв інших протиправних дій.

Свідок ОСОБА_20 в суді дав показання, із яких встановлено, що він як фельдшер виїжджав на виклик в с. Нагоряни Кам`янець-Подільського району. Приїхавши на місце події ним було виявлено тіло чоловіка без ознак життя, із численними ушкодженнями голови. Також в коридорі перебував ОСОБА_21 , який мив руки та обличчя у рукомийнику, був збуджений, проте не агресивний. На його запитання останній відповів, що виник конфлікт, він оборонявся та побив потерпілого. До приїзду поліцейських свідок перебував біля трупа.

Із показань в суді свідка ОСОБА_22 встановлено, що в день події він бачив потерпілого ОСОБА_13 в церкві близько 11-12 год. Коли він із ним говорив, потерпілий вів себе спокійно, не проявляв агресію. Також він приходив на місце події після поліції та швидкої допомоги, обставин конфлікту не бачив. Проте, він неодноразово чув від матері обвинуваченого, що останній вчиняв відносно неї насильницькі дії. Зокрема, мати ОСОБА_12 до події неодноразово йому розповідала, що син проявляв агресію, бив її, прикладав паяльник до руки, він бачив синець на її руці і з її слів дізнався, що тілесні ушкодження їй спричинив син. Натомість потерпілий, хоча й був психічно хворим, проте у випадку агресії лише кричав та словесно сварився.

Свідок ОСОБА_23 в суді дав показання, із яких встановлено, що свідком події він не був. Потерпілого ОСОБА_13 знав добре, останній був психічно хворим, у випадку агресії кричав та ображав словесно. Обвинувачений ОСОБА_12 жив неподалік нього. Його він охарактеризував як негативну людину, яка постійно знущалася із батька та матері, остання часто жалілася на сина і повідомляла, що він її бив, морив голодом, бив її ножовою пилкою, а також бив батька молотком.

Як встановлено в суді із показань свідка ОСОБА_24 лікаря психіатра КНП «Багатопрофільна центральна районна лікарня Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області», потерпілий ОСОБА_13 перебував на обліку у психіатричному кабінеті з 2005 року із діагнозом «пфропфшизофренія», пацієнт лікувався у Хмельницькій обласній психіатричній лікарні двічі-тричі на рік. Востаннє лікувався за направленням психіатра з 13 по 15 грудня 2020 року, але госпіталізація була перервана у зв`язку з тим, що помер батько та його забрала матір із лікарні. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_13 проявляв агресію він не пам`ятає, останній добровільно погоджувався на госпіталізацію після того, як до психіатричного кабінету зверталася матір. Проте із епікризу обласної лікарні встановлено, що остання госпіталізація була пов`язана із тим, що ОСОБА_13 став збудженим, агресивним, бігав за матір`ю із ножем, висловлювався нецензурною лайкою.

Показання потерпілої та свідків судом оцінюються як належні докази, оскільки вони підтверджують подію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_12 .

Також вказані показання судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків та потерпілих в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту перехресного допиту свідків та потерпілої.

Більш того, ці показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено.

Поряд з цим, судом визнаються як неправдиві показання свідка ОСОБА_15 в частині того, що син не вчиняв відносно неї неправомірних дій, в т.ч. й домашнього насильства, оскільки свідок є матір`ю обвинуваченого, заінтересованою у результатах судового розгляду, а також вказані показання суперечать показанням свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , які жодним чином не заінтересовані у справі.

Винуватість ОСОБА_12 доводиться також фактичними даними, які містяться у протоколах слідчих дій, висновках експертиз, документах, а також речових доказах, які безпосередньо досліджені судом в судових засіданнях.

Так, за даними дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 25 грудня 2020 року, схеми та фототаблиць до нього (т.2, а.м.к.п.13-15,16-35), встановлено, що місцем злочину було житло обвинуваченого - приміщення коридору будинку АДРЕСА_1 . Під час огляду одноповерхового житлового будинку слідчий зафіксував обстановку у коридорі будинку, положення трупа ОСОБА_13 , сліди крові, вилучив відро та металеву кришку до нього , змиви речовини бурого кольору, взуття ОСОБА_12 .

Судом оцінюються як належні докази дані протоколу огляду місця події, оскільки вони прямо підтверджують обставини події кримінального правопорушення, і зокрема, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину. Також ці докази визнаються судом допустимими, оскільки слідча дія проведена з дотриманням вимог ст.ст.233, 237 КПК України. Зокрема, слідчим проведено огляд будинку з дотриманням вимог ч.1 ст.233 КПК України, оскільки огляд було проведено на підстав заяви володільця житла ОСОБА_15 (т.2, а.м.к.п.12).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 25 грудня 2020 року (т.2, а.м.к.п.39-44) ОСОБА_12 було фактично затримано о 18 год. 20 хв. в будинку АДРЕСА_1 , в ході особистого обшуку вилучено одяг та інші речі.

Відповідно до постанов прокурора про відібрання зразків для експертного дослідження від 25 грудня 2020 року (т.2, а.м.к.п.70,73), протоколів відібрання біологічних зразків від 26 грудня 2020 року (т.2, а.м.к.п.71-72, 74-75), у підозрюваного ОСОБА_12 в присутності захисника були відібрані зразки крові та букального епітелію.

Згідно із протоколом огляду від 26 грудня 2020 року (т.2, а.м.к.п.76-79), слідчий оглянув в приміщенні паталогоанатомічного відділення Кам`янець-Подільської міської лікарні труп ОСОБА_13 , в ході якого було вилучено одяг трупа та зразки крові.

Зазначені біологічні зразки, одяг та інші речі згідно із постановою слідчого від 26 грудня 2020 року визнані речовими доказами (т.2, а.м.к.п.103-104), а також на вилучені речі накладено арешт ухвалою слідчого судді (т.2, а.м.к.п.109-111).

Із рапорту старшого інспектора чергового Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 25 грудня 2020 року (т.2, а.м.к.п.190-191) встановлено, що ОСОБА_12 25 грудня 2020 року о 07 год. 05 хв. повідомив на лінію «102» про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до документів від 03 лютого 2021 року та додатків до нього (т.2, а.м.к.п.221-224), встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді від 21 січня 2021 року слідчим було вилучено у відділі служби «102» УОАЗОР ГУНП в Хмельницькій області диск із звукозаписом повідомлення ОСОБА_12 на лінію «102»

Вказаний диск із аудіо записом оглянутий слідчим 04 лютого 2021 року (т.2, а.м.к.п.225-228), та приєднано до справи як речовий доказ постановою слідчого (т.2 а.м.к.п.229).

Диск із аудіо записом відтворено відповідно до ст.359 КПК України в судовому засіданні.

Із вказаного аудіо запису встановлено, що ОСОБА_12 оператору лінії «102» повідомляв про спричинення ОСОБА_25 тілесних ушкоджень.

Як встановлено за даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26 грудня 2020 року та відеозапису його проведення, який був відтворений в судовому засіданні згідно із ст.359 КПК України (т.2, а.м.к.п.95-97, 98), підозрюваний ОСОБА_12 в присутності захисника на місці події розповів та показав, яким чином стався конфлікт із ОСОБА_13 , як саме він наносив йому удари руками та ногами, а також кришкою для відра. Зокрема, ОСОБА_12 показав, що в той час, як ОСОБА_13 його душив, він наніс йому біля 10 ударів ногою в голову. Згодом ОСОБА_26 скинув його з себе та вони продовжували боротися та перейшли у коридор, де ОСОБА_12 вдарив декілька разів рукою ОСОБА_13 , внаслідок чого той впав на підлогу, взявши кришку наніс нею тильною частиною удар в груди, проте ОСОБА_12 відхилився та ліктем наніс удар в голову, від чого ОСОБА_13 впав біля умивальника, а він, взявши кришку, наніс йому близько двох ударів у голову.

Дані вище вказаних протоколів та відеозаписів слідчих (процесуальних) дій судом визнаються належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, а також допустимими доказами, оскільки слідчі (процесуальні) дії проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Крім того, за даними проведеної в ході досудового розслідування негласної слідчою (розшукової) дії, зокрема, проведеним аудіо-, відео контролем місця (т.2, а.м.к.п.209-217), встановлено, що підозрюваний ОСОБА_12 у ІТТ №6 ГУНП в Хмельницькій області 25 січня 2021 року у невимушеній обстановці та в умовах необізнаності про застосування негласної слідчої (розшукової) дії розповідав співкамернику про обставини конфлікту із ОСОБА_13 , а також зазначив, що наносив йому удари кришкою та ногами, що ОСОБА_13 кусав йому пальця, обговорював власну захиснику позицію щодо заперечення обставин нанесення потерпілому ударів та пояснення спричинення тілесних ушкоджень необхідністю захисту власного життя.

Зазначені дані визнаються судом допустимими доказами, оскільки негласна слідча (розшукова) дія була проведена з дотриманням вимог 270 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №330 від 16 лютого 2021 року (т.2, а.м.к.п.122-124), причиною смерті ОСОБА_13 стала відкрита черепно-мозкова травма, численні субарахноїдальні крововиливи, що привело до набряку, стискання головного мозку, про що свідчать тілесні ушкодження, вказані в описовій частині даного висновку, а також дані судово-гістологічної експертизи: «Набряк головного мозку. Субарахноїдальний крововилив у головний мозок». Враховуючи характер трупних плям синюшно-фіолетового кольору, які при натисканні зникають і відновлюють своє забарвлення через 12 хвилин, добре виражене трупне заклякання, а також обставини випадку, смерть ОСОБА_13 наступила на протязі однієї доби тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи трупа (експертиза розпочата 26 грудня 2020 року о 11 год. 30 хв.).

Тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_13 у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, 7-ми субарахноїдальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови в тім`яній ділянці зліва, в лівій завушній ділянці, в середньому відділі тім`яно-потиличної ділянки, 5-ти ран на волосистій частині голови в тім`яній ділянці зліва, в лівій завушній ділянці, в середньому відділі тім`яно-потиличної ділянки, могли утворитися внаслідок ударів тупим твердим предметом з ребристою травмуючою поверхнею з прикладанням значної сили, мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (згідно із пунктом 2.1.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року). Тілесні ушкодження на трупі гр. ОСОБА_13 у вигляді 2-х синяків в області спинки носа з розповсюдженням на верхнє і нижнє повіка обох очей, в області перехідної кайми та слизової оболонки верхньої губи в усіх відділах, перелому кісток носу та 5-ти ран в області спинки носа, лівої і правої щоки, верхньої губи справа, лівої вушної раковини, могли утворитися внаслідок ударів тупим твердим предметом з ребристою травмуючою поверхнею, і за ступенем тяжкості, застосовуючи до живої особи, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (згідно із пунктом 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року). При судово-токсикологічній експертизі зразків крові та сечі з трупа ОСОБА_13 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові 1,56‰, в сечі 0,97 ‰.

Згідно із висновком додаткової судово-медичної експертизи №1 від 25 лютого 2021 року (т.3, а.м.к.п.3-5), із врахуванням характеру тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 було нанесено не менше 7 ударів, які призвели до виникнення тяжких тілесних ушкоджень, та 5 ударів, які могли призвести до виникнення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, зазначених у висновку експерта №330 від 16 лютого 2021 року.

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_27 підтвердив висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 та пояснив, що 25 грудня 2020 року був присутній під час огляду місця події, пізніше проводив судово-медичні експертизи трупа. Свої висновки підтримав в судовому засіданні та наполягав на них. Зазначив, що 7 субарахноїдальних крововиливів під мозкову оболонку свідчать про місце прикладання ударів, яких було не менше 7, можливість отримати такі тілесні ушкодження від падіння виключається. Кожен крововилив спричиняє втрату свідомості, та є тяжким тілесним ушкодженням. Удари наносились у швидкій послідовності один за одним, із прикладанням значної сили, мають ознаки прижиттєвих. Також було нанесено 5 ударів в обличчя. Бризки крові на тумбочці умивальника, біля якого була розміщена голова потерпілого, свідчить про те, що удари інтенсивно наносилися саме в цьому місці. Голова була розвернута в сторону від обвинуваченого.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №462 від 29 грудня 2020 року (т.2, а.м.к.п.126-127), у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді одного синяка в області спинки носу справа та зліва з розповсюдженням на підочні ділянки і верхні повіки обох очей, крововиливу під конюнктиву лівого ока у внутрішньому відділі, одного крововиливу в області нижньої губи в середньому відділі на рівні її кайми, одного синяка на тильній поверхні правої кисті на рівні першого пясно-фалангового суглобу, які могли утворитися не менше трьохразової дії тупого (тупих) предмета по механізму «удар», можливо в термін, вказаний обстежуваним, і за ступенем тяжкості, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно із пунктом 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року).

За даними висновку судово-медичної токсикологічної експертизи №25 від 13 січня 2021 року (т.2, а.м.к.п.149), під час судово-медичної експертизи зразків крові ОСОБА_12 наявність етилового алкоголю не виявлено. Не виявлено метиловий, пропілів, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери.

Із висновку судово-медичної імунологічної експертизи №46 від 15 січня 2021 року (т.2, а.м.к.п.154-155), кров підозрюваного ОСОБА_12 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи №45 від 14 січня 2021 року (т.2, а.м.к.п.161), кров з трупа ОСОБА_13 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0.

Як встановлено із висновку судової біологічної експертизи №СЕ-19/102-21/1170-Б від 27 квітня 2021 року (т.1, а.м.к.п.166-188), в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_13 , а також встановлені генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 . На поверхні наданих для дослідження металевій емальованій кришці (об`єкти №№3,4,6) та на джинсах підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкти №№8, 9, 10, 11, 12) виявлені сліди крові людини та клітини з ядрами. На поверхні наданих для дослідження металевій емальованій кришці (об`єкти №№5,7) та на джинсах підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт №13) виявлені клітини з ядрами, а також встановлені їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на металевій емальованій кришці (об`єкти №№3,4,6) та на джинсах підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкти №№8, 9, 10, 11, 12) і генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні металевої емальованої кришки (об`єкти №№5,7), збігаються між собою, з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_13 (об`єкт №1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт №2). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, установлених у зразку крові трупа ОСОБА_13 (об`єкт №1) та в об`єктах №№3,4,5,6,7,8,9,10,11,12 складає 3,4261х10-35.Сукупність генетичних ознак, встановлених у даному об`єкті, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 29,2 децильйонів (2,92х1034) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_12 виключається. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на джинсах підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт №13) є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_13 (об`єкт №1) та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт №2).

Із висновку експертів №72 від 10 лютого 2021 року (т.2, а.м.к.п. 174-177) судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_12 хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням), недоумством не хворіє, не хворів таким і на момент вчинення інкримінованого йому злочину. ОСОБА_12 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період інкримінованого йому злочину, а також може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на теперішній час. ОСОБА_12 на теперішній час психічним захворюванням не страждає, на час вчинення інкримінованого йому злочину в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психічного стресу, патологічного сп`яніння не знаходився, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, тобто судом ОСОБА_12 визнається осудним.

Судом оцінюються як належні докази дані висновків експертиз, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення. Зазначені докази визнається судом допустимими, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст.69 КПК України експертами у кримінальному провадження, експерти були залучені з дотриманням на час призначення експертиз вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст.101-102 КПК України.

Судом не беруться до уваги дані бази даних МВС АРМОР щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_12 за вчинення насильства в сім`ї (т.2, а.м.к.п.142-144), оскільки у зазначеній базі даних відсутня інформація про те, чи був останній притягнутий до відповідальності, а також стороною обвинувачення не витребувано та не долучено до матеріалів кримінального провадження копій відповідних судових рішень щодо притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності.

Наведені вище докази, які визнані судом належними та допустимими, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_12 у інкримінованому злочині та одночасно спростовують доводи захисту про невинуватість обвинуваченого.

Зокрема, на переконання суду стороною обвинувачення доведено, що на місці події в АДРЕСА_1 , під час заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 був присутній лише ОСОБА_12 , що не заперечував останній, а також підтвердили свідки, які виявили його безпосередньо після події.

При цьому, судом не беруться до уваги доводи обвинуваченого про відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень, про вчинення діяння у стані необхідної оборони, виходячи з наступних підстав.

Так, судом оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_12 про спричинення тілесних ушкоджень у стані необхідної оброни та про відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень, як неправдиві, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, оскільки зазначені показання не відповідають об`єктивним даним, здобутим в ході судового розгляду, спростовуються сукупністю досліджених вище доказів.

Зокрема, із показань обвинуваченого ОСОБА_12 вбачається, що потерпілий ОСОБА_13 висловлюючи погрози смертю, душив його, наніс йому удари металевою кришкою, внаслідок чого він, обороняючись, будучи у стані сильного душевного хвилювання, вимушено наніс кришкою два удари в голову потерпілому, коли той стояв навпроти нього, внаслідок чого той впав і втратив свідомість, а він після цього викликав працівників поліції та швидку допомогу.

Проте, зазначені показання спростовуються об`єктивними даними висновків судово-медичної експертизи №330 від 16 лютого 2021 року (т.2, а.м.к.п.122-124), додаткової судово-медичної експертизи №1 від 25 лютого 2021 року (т.3, а.м.к.п.3-5), відповідно до яких встановлено, що тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_13 були спричинені не менше ніж 7 ударами, які призвели до виникнення тяжких тілесних ушкоджень, та 5 ударами, які могли призвести до виникнення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Зазначені дані спростовують твердження ОСОБА_28 про те, що він наніс лише 2 удари кришкою у голову потерпілому. Більш того, не відповідають об`єктивним даним, здобутим під час огляду місця події, і показання обвинуваченого в частині того, що він наніс потерпілому ОСОБА_13 два удари в голову, коли той стояв навпроти нього, адже під час огляду місця події зафіксовані сліди численних бризок крові на тумбочці рукомийника біля розташування голови трупа. Будь-яких бризок крові на стінах коридору виявлено не було. Більш того, судово-медичний експерт ОСОБА_27 в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що удари по голові ОСОБА_13 були нанесені в той час, коли потерпілий лежав на землі, обернутий обличчям від ОСОБА_28 , у зв`язку з чим удари наносилися у волосисту частину голови.

Відповідно до ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу. Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту. Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

До умов правомірності необхідної оборони, відносяться умови, які характеризують суспільно небезпечне посягання: 1). наявність суспільно небезпечного посягання; 2). його дійсність (реальність), та умови правомірності необхідної оборони, що характеризують захисні дії: 1). можливість захищати лише цінності, безпосередньо названі в ч.1 ст.36 КК; 2). шкода має заподіюватись лише особі, яка вчиняє посягання, а не будь-якій іншій особі; 3). захист не має перевищувати меж необхідної оборони.

Наявність посягання передбачає, що посягання вже почалося (чи близьке до цього) і ще не закінчилося. Ця ознака наявності посягання визначає межі необхідної оброни у часі початковий і кінцевий моменти суспільно-небезпечного посягання, в межах якого можлива правомірна оборона. При цьому, посягання не є наявним, якщо воно закінчилося і небезпеки вже не загрожує особі. Момент фактичного закінчення суспільно небезпечного посягання свідчить про те, що у застосуванні заходів захисту явно відпала потреба.

При цьому, судом встановлено, що дійсно в день події близько 17 год. до будинку ОСОБА_12 прийшов потерпілий ОСОБА_13 , який був психічно хворим. Із собою ОСОБА_13 приніс їжу та сік. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 зазначив, що потерпілий відразу ж почав вимагати стати на коліна та після відмови накинувся на нього із погрозами смертю. Поряд з цим, за даними проведеного слідчого експерименту із участю підозрюваного ОСОБА_12 , встановлено, що ОСОБА_13 прийшов з пропозицією спільного вживання алкоголю, та накинувся на обвинуваченого лише тоді, коли він відмовився та попросив його піти з будинку. Після цього, між ОСОБА_13 який намагався душити обвинуваченого, кусав його за пальця, та ОСОБА_12 , який відбивався ударами ногами та руками, відбулася обопільна бійка із нанесенням один одному тілесних ушкоджень, про що свідчать дані судово-медичних експертиз обвинуваченого та потерпілого. Бійка в подальшому перемістилася у коридор. В суді ОСОБА_12 під час допиту зазначив, що у коридорі він не наносив удари ОСОБА_13 , а лише після того, як той наніс йому два удари металевою кришкою у голову та тулуб з лівої сторони, вирвав кришку та спричинив нею два удари в голову потерпілому. Проте, під час слідчого експерименту, який був проведений наступного після події дня, обвинувачений в присутності захисника, що виключає вплив на нього, а також такий вплив заперечив і обвинувачений в судовому засіданні, зазначав, що у коридорі ОСОБА_12 вдарив декілька разів рукою ОСОБА_13 , внаслідок чого той впав на підлогу, взявши кришку наніс нею тильною частиною удар в груди, проте ОСОБА_12 відхилився та ліктем наніс удар в голову, від чого ОСОБА_13 впав біля умивальника, а він, взявши кришку, наніс йому близько двох ударів у голову. При цьому, хоча й на слідчому експерименті ОСОБА_12 намагався дати показання, якими вигородити себе, зазначаючи, що наносив удари виключно руками та ліктем, а згодом зазначав що бив лише тильною стороною кришки, коли потерпілий ОСОБА_13 сидів біля тумбочки умивальника, а не лежав, що спростовується даними протоколу огляду місця події, згідно із якого вбачається місце розташування бризок крові, в цілому дані зазначеної слідчої дії підтверджують ту обставину, що саме ОСОБА_12 наносив удари кришкою ОСОБА_13 в той час, коли він вже не вчиняв активних дій щодо обвинуваченого. Крім того, із висновку судово-медичної експертизи та допиту експерта в суді встановлено, що удари наносилися із значною силою у голову в той час, як потерпілий лежав на підлозі, будучи обернутим в іншу від обвинувачення сторону, про що свідчить той факт, що удари наносилися у волосисту частину голови обвинуваченого, де були виявлені 7 субарахноїдальних крововиливів.

Таким чином, на переконання суду, у обвинуваченого ОСОБА_12 виникло право на необхідну оборону з моменту нападу початку неправомірних дій, проте стан необхідної оборони закінчився з того моменту, коли ОСОБА_13 впав на землю та лежав біля тумбочки умивальника та не вчиняв відносно обвинуваченого будь-яких активних дій. При цьому, судом не встановлено жодних підстав вважати, що ОСОБА_13 наносив удари металевою кришкою у голову та тулуб ОСОБА_12 , так як в ході судово-медичної експертизи у ОСОБА_12 не було виявлено жодних тілесних ушкоджень, на які він вказав під час допиту в суді (в області чола та лівої грудини). Якщо ж із врахуванням конституційного принципу про тлумачення усіх сумнівів на користь обвинуваченого і припустити, що ОСОБА_13 дійсно наніс декілька ударів, які не спричинили тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , та після того, як він впав на підлогу після удару ОСОБА_12 ліктем, то залишається незрозумілим, яким чином ОСОБА_13 , який лежав на підлозі біля умивальника, продовжував вчиняти напад щодо ОСОБА_12 , який залишився стояти на ногах, і від яких саме дій захищався ОСОБА_12 в такому разі, адже необхідна оборона передбачає мотиви захисту від посягання, яке не припинилося. Натомість, якщо ОСОБА_12 продовжував бійку, взявши кришку та наніс ОСОБА_13 близько семи ударів, безпідставно стверджувати, що він в такому разі діяв з мотивом захисту від неправомірного посягання, яке закінчилося. Подальше нанесення семи ударів в голову ОСОБА_13 зі значною силою у волосисту частину голови свідчить про те, що ОСОБА_28 діяв не обороняючись, а з метою помсти за спричинені біль та тілесні ушкодження.

Також судом не беруться до уваги доводи обвинуваченого про те, що він був у стані сильного душевного хвилювання, оскільки зазначені доводи спростовуються висновками експертів стаціонарної судово-психіатричної експертизи, за даними якої встановлено, що ОСОБА_12 у стані фізіологічного афекту, фрустрації та психічного стресу не знаходився, Після події відразу ж залишався активним та цілеспрямованим, помив металеву кришку та обличчя, розмовляв із свідками.

Таким чином, судом не встановлено будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_28 діяв у стані необхідної оборони та не мав умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, адже саме спрямованість удару в життєво важливий орган потерпілого, нанесення як мінімум семи ударів із силою металевою кришкою у голову потерпілого, який лежав на підлозі, на переконання суду свідчать про те, що обвинувачений не захищався від нападу ОСОБА_13 , а після обопільної бійки, на ґрунті неприязних відносин, з метою помсти за завданий біль та тілесні ушкодження, будучи схильним до агресії, «зі злості» спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Наносячи удари із значною силою у голову потерпілого обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачав суспільно-небезпечні наслідки у вигляд тяжких тілесних ушкоджень, бажаючи чи допускаючи їх настання. І хоча смерть потерпілого не охоплювалася умислом обвинуваченого, проте щодо зазначених наслідків від діяв із необережністю, тобто, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховувала на їх відвернення, або ж хоча й не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, проте повинен був і міг їх передбачити.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а також, що обвинувачений ОСОБА_12 винуватий у його вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище умисні дії ОСОБА_12 , які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, кваліфікуються як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.

При цьому, викладаючи у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити, що злочин було вчинено близько 17 год., а не близько 17 год. 30 хв. як це зазначено стороною обвинувачення в обвинувальному акті, оскільки згідно із рапортом старшого інспектора чергового Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 25 грудня 2020 року встановлено, що ОСОБА_12 25 грудня 2020 року вже о 07 год. 05 хв. повідомив на лінію «102» про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 (т.2, а.м.к.п.190-191).

Призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ч.2 ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Крім того, ОСОБА_12 раніше не судимий (т.2, а.м.к.п.53), не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога (т.2, а.м.к.п.56, 58), за місцем проживання Довжоцька сільська рада Кам`янець-Подільського району компрометуючими даними не володіє (т.2, а.м.к.п.60).

Також судом враховується поведінка потерпілого ОСОБА_13 перед вчиненням кримінального правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання, судом не встановлені. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка страждає на психічний розлад.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_12 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений злочин та є достатнім для виправлення засудженого, а також буде запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню із обвинуваченого. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягають скасуванню після набрання вироком законної сили. Питання про долю речових доказів і документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України. При цьому, оскільки одяг та взуття із трупа ОСОБА_13 потерпіла просила знищити, зазначені речі підлягають знищенню відповідно до п.4 ч.9 ст.100 КПК України.

З метою забезпечення виконання вироку, враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігання ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду ОСОБА_12 необхідно залишити до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.366-371,373-375 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_12 залишити попередній у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 25 грудня 2020 року по день набрання вироком законної сили включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_12 на користь держави 21 566 (двадцять одну тисячу п`ятсот шістдесят шість) грн. 92 коп. процесуальних витрат на залучення експертів (т.1, а.м.к.п.165).

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 грудня 2020 року (т.2, а.м.к.п.109-111) арешт на речі.

Речові докази:

- металеве емальоване відро, яке зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.2, а.м.к.п.103-106), після набрання вироком законної сили на підставі п.1 ч.9 ст.100 КПК України повернути ОСОБА_15 ;

- шкарпетки чорного кольору, тапок чорного кольору, змиви речовини бурого кольору, куртку з плащової тканини чорного кольору, трикотажний светр синього кольору, светр сірого кольору, синю спортивну кофту футболку помаранчевого кольору, штани джинсові чорного кольору, труси синього кольору, шкарпетки синтетичні чорного кольору, шкіряні чоловічі черевики чорного кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.2, а.м.к.п.103-106), після набрання вироком законної сили на підставі п.4 ч.9 ст.100 КПК України знищити;

- мобільний телефон марки «Nokia», моделі 1209, imei: НОМЕР_2 , із карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із № НОМЕР_3 , джинси синього кольору, кофту чорно-червоного кольору із написом «SPEED Ride», які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.2, а.м.к.п.103-106), після набрання вироком законної сили на підставі п.1 ч.9 ст.100 КПК України повернути ОСОБА_12 ;

- металеву емальовану кришку, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.2, а.м.к.п.103-106, т.3, а.м.к.п. 6), після набрання вироком законної сили на підставі п.1 ч.9 ст.100 КПК України конфіскувати.

Документи: матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 25 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426, ДВД-диски із аудіо записами з лінії «102», картки пам`яті із записами проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій (т.2, а.м.к.п.98, 217, 228 ), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1