Справа № 152/1455/21
В И Р О К
іменем України

25 січня 2022 року м. Шаргород

Справа №152/1455/21

Провадження №1-кп/152/16/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Северинівка Ямпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 01.10.2021 року,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Черепашинці Калинівського району Вінницької області, зареєстрованого у АДРЕСА_2 , фактично проживає у АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, учасника бойових дій, є особою з 3 групою інвалідності, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 01.10.2021 року,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя м. Вінниця, фактичне місце проживання АДРЕСА_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кримінальне провадження щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 01.10.2021 року,

з участю сторін кримінального

провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора у кримінальному провадженні

прокурора Шаргородського

відділу Жмеринської окружної

прокуратури ОСОБА_6 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 ,

встановив:

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 01.10.2021 року приїхавши в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, приблизно о 04.00 годині, перебуваючи в автомобілі «Opel Vectra» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_1 поблизу магазину «Оптовичок», що знаходиться на вул. Героїв Майдану, 258 в м. Шаргород, зустріли ОСОБА_10 , якому обвинувачений ОСОБА_4 наказав сісти до їх автомобіля.
Під час руху автомобілем «Opel Vectra» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_1 по вул. Героїв Майдану в м. Шаргород в напрямку АЗС «Chippo», а в подальшому по вул. Ватутіна в м. Шаргород в напрямку с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області, у обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , у зв`язку з чим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою між собою, застосовуючи з цією метою насильство, яке не є небезпечне для життя, здоров`я потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_3 з метою подолання опору потерпілого до супротиву наніс ОСОБА_10 приблизно десять ударів в ліве плече, і, подолавши таким чином опір потерпілого, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрито викрали у ОСОБА_10 мобільний телефон марки «ОРРО А 52».
Продовжуючи рух автомобілем «Opel Vectra» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_1 по автодорозі сполученням «Вороновиця - Тиврів - Шаргород», обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 виїхали в напрямку с. Мурафа за межі с. Гибалівка та зупинилися неподалік піщаного кар`єру, де діючи за попередньою змовою між собою, продовжуючи свій умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 , застосовуючи з цією метою насильство, яке не є небезпечне для життя, здоров`я потерпілого, почерзі нанесли кілька ударів кулаками рук та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_10 , таким чином подолавши опір потерпілого, після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: акустичною гарнітурою бездротовими навушниками марки «Borofone» моделі ВЕ49 «Serenity» типу «TWS», сигаретами марки «Rothmans» асортиментного ряду «Demi Blue 6», жилетом торгової марки «FILA», запальничкою марки «Cricket» та SIM-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», а також грошовими коштами в сумі 90 грн.
Відповідно до висновку експерта №6915-6920/21-21 від 19.10.2021 року, ринкова вартість мобільного телефона марки «ОРРО А 52» складає 4279,66 грн., навушників бездротових марки «Borofone» моделі «ВЕ49 Serenity» типу «TWS» 169,40 грн., сигарет марки «Rothmans» асортиментного ряду «Demi Blue 6» 58,24 грн., жилета торгової марки «FILA» 68 грн.; ринкова вартість запальнички марки «Cricket» та SIM-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» не визначалася у зв`язку з недостатністю даних для ідентифікації об`єкта дослідження.
Таким чином обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заподіяли потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4575,30 грн.

Крім того, внаслідок протиправних дій обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта №41 від 01.10.2021 року, у ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: забиту рану на червоній каймі з переходом на слизову оболонку верхньої губи справа відповідно 2-3 зубам на верхній щелепі справа; синці в ділянці лівого плечового суглобу, на лівому стегні, на правій гомілці; садна на шиї справа (2), в ділянці правого ліктьового суглобу; синець, на фоні якого садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, які утворилися від неодноразової дії твердого тупого предмета (предметів), можливо 01.10.2021 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
Після вчинення злочину обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 покинули місце злочину, розпорядившись відкрито викраденим у потерпілого ОСОБА_10 майном на власний розсуд.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя, здоров`я потерпілого , за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Так, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права.

Таким чином, обвинувачені були вільні у реалізації своїх процесуальних прав.

Так, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.2 ст.186 КК України і викладене в обвинувальному акті від 22.11.2021 року.

Прокурор Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відповідно, не заперечують щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України, про що обвинувачені подали суду відповідні заяви (а.с.247, 248, 249 т.1).

Потерпілий ОСОБА_10 в судовий розгляд не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.127 т.1).
При цьому, потерпілий ОСОБА_10 29.11.2021 року та 24.01.2022 року на електронну адресу суду подав заяви про розгляд кримінального провадження у його відсутності через неможливість прибувати в судові засідання у зв`язку із роботою за кордоном в Республіці Польща. Крім того, потерпілий повідомив суд, що не має заперечень щодо розгляду кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України, його позиція добровільна. До того ж, потерпілий зазначив, що у зв`язку із перебуванням його на роботі за кордоном та у випадку відшкодування обвинуваченими заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди через його батька ОСОБА_11 , він не матиме до обвинувачених претензій матеріального та морального характеру, при призначенні покарання обвинуваченим покладається на вирішення суду, але просить суд не карати їх суворо (а.с.71, 228 т.1).
Заяв про те, що ним оспорюються фактичні обставини справи, потерпілий до суду не подавав.
Виходячи з вимог ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду…
Заслухавши думки учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , враховуючи подані потерпілим заяви, суд вважає можливим за його відсутності з`ясувати обставини кримінального провадження та провести судовий розгляду без участі потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованому їм злочині, який передбачений ч.2 ст.186 КК України і викладений в обвинувальному акті від 22.11.2021 року, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_10 в заяві до суду не повідомляв про оспорювання ним фактичних обставин справи, а навпаки, зазначив про можливість судового розгляду за правилами ч.3 ст.349 КПК України та про добровільність своєї позиції (а.с.71 т.1).

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати…

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

Так, будучи допитаним під час судового розгляду в судовому засіданні 24.01.2022 року, обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.2 ст.186 КК України і викладене в обвинувальному акті від 22.11.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що він, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 станом на 01.10.2021 року проживали в с. Юхимівка, де винаймали житло у чоловіка по імені ОСОБА_12 , так як займалися закупівлею малини у населення. 01.10.2021 року приблизно о 02 годині ночі він, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на автомобілі ОСОБА_4 з польськими реєстраційними номерами приїхали в м. Шаргород, щоб розважитися та відпочити. Автомобілем вони зупинилися біля магазину «Оптовичок» в центрі м. Шаргород, де побачили дівчат та хлопців, з якими познайомилися та відпочивали разом. Потім дівчата та хлопці вирішили розходитися по домівках і вони запропонували відвезти дівчат на автомобілі ОСОБА_4 додому, що і зробили. Після чого самі повернулися в м. Шаргород, щоб у магазині купити сигарети. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_5 , він сидів на задньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_4 на передньому пасажирському сидінні. Біля магазину вони зупинилися і він пішов за сигаретами, а коли повернувся і сів у автомобіль, то побачив, що ОСОБА_4 , який знаходився біля автомобіля, привітався і розмовляв із хлопцем, яким виявився ОСОБА_10 і якого він на той час не знав. ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_10 , де в м. Шаргород є місця для відпочинку і попросив показати, зсилаючись на те, що він не місцевий. При цьому, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_10 сісти в автомобіль і останній погодився і сів на заднє пасажирське сидіння поруч з ним. Також, ОСОБА_10 повідомив, що біля заправки «Chippo» можуть бути люди та можна відпочити і показав напрямок, як до неї їхати. Про що він спочатку розмовляв із ОСОБА_10 не пам`ятає. Коли вони проїхали заправку «ЛОН» у м. Шаргород, то далі напрямок руху та повороти по дорозі до заправки «Chippo» показував їм ОСОБА_10 , так як вони дороги не знали. Приїхавши до АЗС «Chippo», вони з автомобіля не виходили, так як там відпочиваючих не було. Але в цей час між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, зокрема, потерпілий повідомив, що займається продажем горілки і нав`язував їм пропозицію придбати у нього горілку, що його роздратувало і він почав наносити ОСОБА_10 удари у ліве плече, а також вирішив забрати у потерпілого мобільний телефон. Так він наніс впродовж нетривалого проміжку часу приблизно десять ударів кулаком у ліве плече потерпілого. ОСОБА_10 не чинив активного опору, тобто у відповідь не відбивався, а прикривався руками. Після нанесених ударів він сказав потерпілому віддати свій мобільний телефон і останній його віддав, хто спершу забрав телефон, він не пам`ятає, але телефон потерпілого достовірно знаходився і у нього в руках, так як він його роздивився. При цьому, потерпілий просив повернути йому сім-картку і він дозволив вийняти її з телефона. Хтось із хлопців також наказав ОСОБА_10 зняти куртку і останній її зняв та він забрав і кинув у автомобілі. Після цього вони їхали по дорозі від заправки у напрямку с. Мурафа та звернули у вулицю і зупинилися поблизу кар`єру. Спочатку вони мали намір відпустити потерпілого. Коли вони зупинилися, то ОСОБА_10 вийшов із автомобіля, а вони вийшли за ним і наносили удари руками та ногами по різних частинах тіла. Він наносив удари ногами по ногах потерпілого, збиваючи останнього з ніг. ОСОБА_10 не відбивався, а лише закривався руками від ударів, прикривав голову. По обличчю він ударів не наносив, а також не бачив, щоб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 били ОСОБА_10 по обличчю. Після цього він забрав у потерпілого 90 грн., при цьому, останній повідомив, що це всі гроші, які в нього є. Також, вони забрали у потерпілого сигарети, запальничку, бездротові навушники. Конфлікт припинився після того, як вони побачили, що неподалік у їх напрямку їде автомобіль, оскільки помітили світло фар. Сівши у автомобіль: ОСОБА_5 за кермо, ОСОБА_4 на переднє пасажирське сидіння, а він на заднє пасажирське сидіння, вони поїхали з місця вчинення кримінального правопорушення. По дорозі він викинув телефон потерпілого, а також пам`ятає, що викинув його куртку, так як ці речі, на його думку, не представляли жодної цінності. Грошові кошти він не викидав.

До того ж, обвинувачений ОСОБА_3 показав, що збитки потерпілому він не мав можливості відшкодувати особисто, оскільки весь час в ході досудового розслідування та судового розгляду знаходиться під вартою, але на даний час відшкодував збитки, заподіяні злочином, та моральну шкоду, запевняє суд, що не вчинятиме злочинів, засуджує свою протиправну поведінку, просить його суворо не карати, так як він щиро розкаявся у скоєному, готовий нести покарання, призначене судом.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.2 ст.186 КК України і викладене в обвинувальному акті від 22.11.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні 24.01.2022 року показав, що восени 2021 року разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 займався закупівлею у населення ягід малини. При цьому, вони проживали в с. Юхимівка, де винаймали житло у чоловіка по імені ОСОБА_12 , який у них був бухгалтером, вів облік грошових коштів. Малину вони закупляли по різних населених пунктах вдень, а вночі у м. Шаргород відвантажували на транспортні засоби для перевезення на переробку. Вночі 01.10.2021 року він, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 приїхали на автомобілі «Opel Vectra» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_1 , який належить йому, в м. Шаргород до магазину «Оптовичок», де вирішили купити продуктів. Біля магазину стояли дівчата, з якими вони познайомилися. Під час знайомства дівчата проявили до хлопців симпатію, у зв`язку із чим вони вирішили повернутися пізніше. Після цього вони поїхали цим же автомобілем в с. Юхимівка, переодягнулися, поїли, залишили ОСОБА_12 вдома і знову поїхали в м. Шаргород. Приблизно о 02 годині вони приїхали в м. Шаргород. Біля магазину «Оптовичок» у м. Шаргороді вони зупинилися, розмовляли з дівчатами, познайомилися з хлопцями, відпочивали і так пройшов час приблизно до 03 години. Після цього дівчата вирішили йти додому і вони на його автомобілі завезли дівчат по домівках, після чого повернулися до магазину, щоб купити сигарет. На вулиці вже нікого не було. Повертаючись з магазину до автомобіля він побачив невідомого хлопця, яким виявився ОСОБА_10 , у якого він запитав, де в м. Шаргород є місця для відпочинку. При цьому, він познайомився з потерпілим, повідомив, що не місцевий, що його ім`я ОСОБА_13 , а останній повідомив своє ім`я та сказав, що можна відпочити на автозаправній станції «Chippo». Він запропонував ОСОБА_10 показати дорогу до АЗС «Chippo» та пообіцяв після цього завезти його додому. ОСОБА_10 погодився на його пропозицію і сів на заднє пасажирське сидіння поруч з ОСОБА_3 , а він сів на переднє пасажирське сидіння. За кермом його автомобіля був ОСОБА_5 . По дорозі до АЗС він розмовляв з ОСОБА_10 і останній повідомив, що періодично їздить на роботу в Республіку Польща, має дівчину, показав фото останньої в телефоні, та в ході руху вказував куди їхати до АЗС, куди звертати. Також, під час руху ОСОБА_10 повідомив, що займається продажем алкогольних напоїв, пропонував їм купити, в результаті чого у них виник конфлікт з потерпілим, оскільки особисто він засуджує продаж самогону. Після цього вони вирішили забрати у ОСОБА_10 телефон, так як він торгує самогоном. ОСОБА_3 кілька разів вдарив потерпілого кулаком у плече, а він розвернувся і вдарив кулаком у груди і сказав, щоб ОСОБА_10 віддав свій мобільний телефон йому. Потерпілий віддав телефон, але попросив забрати сім- картку, на що він не заперечував. Після цього хтось із них наказав потерпілому відати куртку, але хто саме, він не пам`ятає, і ОСОБА_10 зняв із себе куртку. Від заправки «Chippo» вони поїхали в напрямку с. Мурафи і по дорозі він сказав, щоб ОСОБА_5 повернув у поворот та зупинився, як виявилося пізніше, неподалік від кар`єру. Потерпілий вийшов із автомобіля, а вони вийшли за ним, вирішили нанести ще кілька ударів останньому, зокрема, він наносив удари ногами по ногах і по тулубу ОСОБА_10 , а також кулаками по плечах. Після цього ОСОБА_3 забрав у потерпілого 90 грн. При цьому, під час нанесення йому ударів, потерпілий не відбивався, а прикривався руками від ударів. Конфлікт припинився після того, як вони помітили світло фар автомобіля, котрий їхав у їх напрямку. Вони відразу сіли в автомобіль і поїхали з місця правопорушення. В ході руху він передав мобільний телефон ОСОБА_10 ОСОБА_3 , після чого останній його викинув, а він викинув куртку. Грошові кошти залишилися у ОСОБА_3 .

До того ж, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що шкодує з приводу вчинення злочину, засуджує свої дії, запевняє суд, що не вчинятиме злочинів у подальшому, щиро розкаявся у скоєному, готовий нести покарання, призначене судом. Збитки, заподіяні ОСОБА_10 злочином ним спільно з іншими обвинуваченими відшкодовано. Так як він перебуває під вартою, а потерпілий поїхав на роботу в Польщу, то він не мав нагоди вибачитися особисто перед ОСОБА_10 , але просив пробачення у батька останнього, так як виявляє щирий жаль з приводу своїх протиправних дій. Він просить суд його суворо не карати, так як він усвідомив протиправність своїх дій та негативні наслідки.

Будучи допитаним 24.01.2022 року під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, яке передбачене ч.2 ст.186 КК України і викладене в обвинувальному акті від 22.11.2021 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду показав, що спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 восени 2021 року працював, збираючи малину у селах поблизу м. Шаргорода. Вони втрьох проживали в с. Юхимівка, де винаймали житло. Малину купували вдень, а вантажили вночі в м. Шаргород. 01.10.2021 року вночі вони поверталися в с. Юхимівку з м. Шаргород на автомобілі «Опель», що належить ОСОБА_4 , та зупинилися біля магазину в центрі міста, щоб купити продуктів на вечерю. Поблизу магазину їм зустрілися гарні дівчата, з якими вони познайомилися і виявили бажання повернутися до них пізніше. Після цього вони поїхали в с. Юхимівка, переодягнулися, поїли і тим самим автомобілем, за кермом якого був він, повернулися в м. Шаргород приблизно о 02 годині ночі. Біля магазину «Оптовичок» вони розмовляли з дівчатами, а також познайомилися з хлопцями і відпочивали в компанії приблизно десяти чоловік. Через годину дівчата стомилися та вирішили йти додому, тому він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобілі порозвозили дівчат по домівках та повернулися назад, щоб купити сигарет. Хлопців, з якими вони познайомилися, теж вже не було. Він залишився у автомобілі, а ОСОБА_3 пішов у магазин за сигаретами. ОСОБА_4 в цей час теж був на вулиці. Коли ОСОБА_3 повернувся з магазину до автомобіля, то ОСОБА_4 в цей час познайомився із якимсь хлопцем, у якого запитував, де у м. Шаргород ще є місця для відпочинку. Потім ОСОБА_4 запропонував тому хлопцю, яким виявився ОСОБА_10 , сісти до них в автомобіль і показати місце для відпочинку, а саме АЗС «Chippo», про яку ОСОБА_10 повідомив, як про місце можливого відпочинку. У автомобіль ОСОБА_4 та ОСОБА_10 сіли разом: ОСОБА_4 спереду на пасажирське сидіння, а ОСОБА_10 позаду. По дорозі ОСОБА_10 вказував йому напрямок руху. В ході руху ОСОБА_4 та ОСОБА_10 розмовляли і останній повідомив, що торгує алкогольними напоями і може також продати наркотичні засоби, що його та хлопців обурило. На АЗС вони призупинили рух автомобіля, оскільки між ними та потерпілим виник конфлікт з приводу того, що він та решту хлопців засуджують торгівлю самогоном та наркотичними засобами. Він наказав ОСОБА_10 вийняти все, що той мав у кишенях. ОСОБА_3 наніс кілька ударів ОСОБА_10 кулаками, він також хотів ударити потерпілого, але не дістав, так як був за кермом. ОСОБА_10 віддав ОСОБА_4 свій мобільний телефон, повиймав вміст кишень, але наркотичних засобів при ньому не виявилося. Він вирішив висадити ОСОБА_10 , але на АЗС були працівники, тому вони поїхали далі. Від заправки «Chippo» вони поїхали в напрямку до с. Юхимівка, але так як він був за кермом автомобіля вперше, то збився з дороги і коли виїхали за село, то ОСОБА_4 запропонував звернути у поворот. Там вони зупинилися і вийшли з автомобіля та продовжили наносити удари потерпілому приблизно впродовж однієї хвилини, зокрема, він наносив удари ногами. Від нанесених ударів потерпілий присідав і прикривався руками. Також вони забрали у потерпілого куртку, 90 грн., запальничку, навушники, сигарети. Він нічого не брав собі особисто, так як був за кермом автомобіля. Поблизу проїздив автомобіль, тому вони припинили свої дії, сіли в автомобіль і поїхали. Так як він усвідомив, що ними вчинено злочин щодо потерпілого, то засмутився і не міг знайти дороги додому, тому ще деякий час вони їздили та повернулися в м. Шаргород, до магазину «Оптовичок», звідки він вже знав дорогу. Після цього вони поїхали в с. Юхимівку.
До того ж, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що збитки потерпілому спільно з іншими обвинуваченими відшкодував, запевняє суд, що не вчинятиме злочинів, просить його суворо не карати, так як він щиро розкаявся у скоєному, усвідомив, що вчинив злочин, готовий нести покарання, призначене судом, засуджує свої протиправні дії.

За таких обставин, виходячи з аналізу обвинувального акту, допитавши обвинувачених, вивчивши матеріали справи, що характеризують їх особи, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя, здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, а саме: 01.10.2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приїхавши в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, приблизно о 04.00 годині, перебуваючи в автомобілі «Opel Vectra» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_1 поблизу магазину «Оптовичок», що знаходиться на вул. Героїв Майдану, 258 в м. Шаргород, зустріли ОСОБА_10 , якому обвинувачений ОСОБА_4 наказав сісти до їх автомобіля.
Під час руху автомобілем «Opel Vectra» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_1 по вул. Героїв Майдану в м. Шаргород в напрямку АЗС «Chippo», а в подальшому по вул. Ватутіна в м. Шаргород в напрямку с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області, у обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виник умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_10 , у зв`язку з чим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою між собою, застосовуючи з цією метою насильство, яке не є небезпечне для життя, здоров`я потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_3 з метою подолання опору потерпілого до супротиву наніс ОСОБА_10 приблизно десять ударів в ліве плече, і, подолавши таким чином опір потерпілого, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрито викрали у ОСОБА_10 мобільний телефон марки «ОРРО А 52».
Продовжуючи рух автомобілем «Opel Vectra» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_1 по автодорозі сполученням «Вороновиця - Тиврів - Шаргород», обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 виїхали в напрямку с. Мурафа за межі с. Гибалівка та зупинилися неподалік піщаного кар`єру, де діючи за попередньою змовою між собою, продовжуючи свій умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 , застосовуючи з цією метою насильство, яке не є небезпечне для життя, здоров`я потерпілого, почерзі нанесли кілька ударів кулаками рук та ногами по різних частинах тіла ОСОБА_10 , таким чином подолавши опір потерпілого, після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, відкрито заволоділи майном потерпілого, а саме: акустичною гарнітурою бездротовими навушниками марки «Borofone» моделі ВЕ49 «Serenity» типу «TWS», сигаретами марки «Rothmans» асортиментного ряду «Demi Blue 6», жилетом торгової марки «FILA», запальничкою марки «Cricket» та SIM-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», а також грошовими коштами в сумі 90 грн.
Відповідно до висновку експерта №6915-6920/21-21 від 19.10.2021 року, ринкова вартість мобільного телефона марки «ОРРО А 52» складає 4279,66 грн., навушників бездротових марки «Borofone» моделі «ВЕ49 Serenity» типу «TWS» 169,40 грн., сигарет марки «Rothmans» асортиментного ряду «Demi Blue 6» 58,24 грн., жилета торгової марки «FILA» 68 грн.; ринкова вартість запальнички марки «Cricket» та SIM-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» не визначалася у зв`язку з недостатністю даних для ідентифікації об`єкта дослідження.
Таким чином обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заподіяли потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4575,30 грн.

Крім того, внаслідок протиправних дій обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта №41 від 01.10.2021 року, у ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: забиту рану на червоній каймі з переходом на слизову оболонку верхньої губи справа відповідно 2-3 зубам на верхній щелепі справа; синці в ділянці лівого плечового суглобу, на лівому стегні, на правій гомілці; садна на шиї справа (2), в ділянці правого ліктьового суглобу; синець, на фоні якого садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, які утворилися від неодноразової дії твердого тупого предмета (предметів), можливо 01.10.2021 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
Після вчинення злочину обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 покинули місце злочину, розпорядившись відкрито викраденим у потерпілого ОСОБА_10 майном на власний розсуд.

Також, суд вважає доведеним, що злочин був спрямований на відкрите заволодіння майном та грошовими коштами потерпілого.

Такий висновок суду ґрунтується на нормах ст.186 КК України та роз`ясненнях, що містяться в абзаці 2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року за №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», з яких вбачається що грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.5 вказаної вище постанови Пленуму ВСУ, під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я

потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого

тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу

здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення

інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне

позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя

чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені

під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186

КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.

Верховний Суд у постанові від 13.11.2018 року у справі №401/2807/16-к зробив висновок, що основним безпосереднім об`єктом грабежу є право власності, а у разі вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування насильства, додатковим безпосереднім об`єктом виступають здоров`я, життя, психічна або фізична недоторканість особи.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 06.12.2018 року у справі №718/642/16-к зробив висновок, що при вчиненні грабежу винна особа діє з корисливим мотивом, спрямованим на викрадення чужого майна. Мотив і мета нерозривно поєднані. Предметом грабежу є чуже майно предмети матеріального світу, яким притаманні ознаки фізичного, економічного та юридичного характеру, що в цілому утворюють три підгрупи: речі, гроші, цінні папери.

Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності вони мають відкритий для потерпілого і інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину. Тобто з суб`єктивної сторони грабіж характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливого мотиву. З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

Таким чином, суд вважає кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 органом досудового розслідування за ч.2 ст.186 КК України вірною, оскільки обвинувачені усвідомлювали протиправність своїх дій і той факт, що вчинювані ними дії здійснюються в умовах очевидності, тобто мають відкритий для потерпілого характер. При цьому обвинувачені ігнорували цю обставину, діяли з прямим умислом на протиправне заволодіння основним об`єктом майном ОСОБА_10 , до того ж з корисливого мотиву.

А додатковим безпосереднім об`єктом злочину, враховуючи застосування до потерпілого насильства, виступає здоров`я, життя останнього.

При цьому, насильство, застосоване обвинуваченими до ОСОБА_10 не є небезпечним для життя, здоров`я потерпілого, оскільки, відповідно до висновку експерта за №41 від 01.10.2021 року, останньому заподіяно при грабежі легке

тілесне ушкодження, яке не спричинило короткочасного розладу

здоров`я або незначної втрати працездатності.

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повинні нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, дані про особу винних, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

До того ж, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд враховує, що ними вчинено умисне кримінальне правопорушення проти власності, життя, здоров`я потерпілого, тоді як основними засадами, передбаченими ст.ст.3, 41 Конституції України, є право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю, право приватної власності є непорушним; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.186 КК України, є тяжким злочином.

Згідно з обвинувальним актом від 22.11.2021 року, стороною обвинувачення не встановлено обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених (а.с.12 т.1).

Разом з тим, суд вважає, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щиро покаялися у скоєному, і, відповідно до вимог ст.66 КК України, враховує цю обставину, як пом`якшуючу покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Так, з правового висновку Верховного Суду у постанові від 20.04.2021 року в справі №457/529/20 вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд, почуття сорому, готовність нести кримінальну відповідальність.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

Крім того, з правового висновку Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к вбачається, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.
Як вбачається з витягу з ЄРДР, першочергово до Реєстру вносилися відомості про злочин з правовою кваліфікацією ч.2 ст.187 КК України (а.с.1 т.2) та 02.10.2021 року, згідно з Реєстром матеріалів, за вказаною нормою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру.
Разом з тим, сторона обвинувачення відмовилася від такої кваліфікації дій обвинувачених і 19.11.2021 року, відповідно до Реєстру матеріалів, повідомила ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри та висунула підозру за ч.2 ст.186 КК України.
Доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України, ґрунтується, зокрема, й на зізнавальних показаннях самих обвинувачених як в ході досудового розслідування, що стало підставою для перекваліфікації їх дій, а також в ході судового розгляду, що, на переконання суду, підтверджує наявність такої пом`якшуючої покарання обвинувачених обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.66 КК України, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Тому суд, з огляду на зізнавальні показання обвинувачених, їх добровільну позицію, прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження за ч.3 ст.349 КПК України.

Відтак, з огляду на вище викладені правові висновки Верховного Суду, а також обставини справи, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд враховує таку пом`якшуючу їх покарання обставину, як активне сприяння обвинувачених в розкритті кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує, що обвинувачені позитивно проявили себе після вчинення злочину і відшкодували потерпілому заподіяні злочином збитки.

Так, суд враховує таку пом`якшуючу покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обставину, яка не зазначена прокурором у обвинувальному акті, як добровільне відшкодування завданого збитку, передбачену п.2 ч.1 ст.66 КК України, з огляду на те, що обвинувачені добровільно до початку судового розгляду відшкодували моральні та матеріальні збитки, заподіяні злочином.

При цьому, потерпілий ОСОБА_10 в заяві до суду повідомив, що у зв`язку із перебуванням його на роботі за кордоном та неможливістю особисто прибути в судові засідання, він вважає можливим відшкодування заподіяної йому злочином шкоди шляхом передання обвинуваченими грошових коштів в рахунок відшкодування цих збитків через його батька ОСОБА_11 (а.с.228 т.1).

При цьому, батько потерпілого ОСОБА_11 прибув до суду 24.01.2022 року та підтвердив факт відшкодування обвинуваченими заподіяних його синові злочином матеріальних та моральних збитків, а також надав відповідну розписку (а.с.245 т.1).

Потерпілий ОСОБА_10 у випадку відшкодування шкоди у заяві до суду повідомив про відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених (а.с.228 т.1).

Обставин, обтяжуючих покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , передбачених у ст.67 КК України, судом не встановлено.

ОСОБА_3 є несудимим в силу вимог ст.89 КК України (а.с.25 т.2).

Процесуальний прокурор при характеристиці обвинуваченого ОСОБА_3 зсилалася на те, що останній був засуджений за ч.3 ст.185 КК України, а також на те, що відносно обвинуваченого направлено справу до суду з обвинувальним актом за ч.1 ст.189 КК України у 2017 року, але рішення у справі немає.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 року у справі №455/1490/17, такою, яка вчинила злочин уперше, слід вважати особу, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 27.09.2018 року у справі №647/1831/15-к зробив правовий висновок, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Суд констатує, що судимість ОСОБА_3 в силу вимог ст.89 КК України погашена, а винуватість його у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.189 КК України не доведена обвинувальним вироком суду.

За фактичним місцем проживання в м. Вінниця ОСОБА_3 міським комунальним підприємством «Управляюча компанія «Київська» Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради характеризується позитивно, як особа, щодо якої не надходили скарги на поведінку, відсутні компрометуючі матеріали, що вбачається із характеристики від 25.11.2021 року за №760. До складу сім`ї ОСОБА_3 входять матір, вітчим та сестра (а.с.39 т.2).

ОСОБА_3 не звертався за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра та за наркологічною допомогою до лікаря-нарколога, що вбачається із довідки від 17.11.2021 року за №2949 КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» та довідки від 23.11.2021 року за №29/5461 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» (а.с.28, 29 т.2).

ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с.19 т.2).

За зареєстрованим місцем проживання Черепашинецьким старостинським округом Калинівської міської ради Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_4 характеризується позитивно, як особа, щодо якої відсутні компрометуючі особу відомості, тимчасово не працює, є учасником бойових дій та інвалідом війни, що вбачається із довідки від 01.10.2021 року №07-21-03/509 (а.с.40 т.2).

До складу сім`ї ОСОБА_4 входять дружина та малолітній син (а.с.41, 42, 43 т.2).

ОСОБА_4 є учасником бойових дій, в період з 16.05.2018 року по 07.08.2018 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і утримування збройної агресії Російської федерації в Донецькій та Луганській областях, отримав травми, пов`язані із захистом Батьківщини, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни, є особою з 3 ( третьою) групою інвалідності (а.с.44, 45, 46, 47, 48 т.2).

ОСОБА_4 не звертався за наркологічною допомогою до лікаря-нарколога, що вбачається із довідки від 17.11.2021 року за №2945 КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» (а.с.22 т.2).

ОСОБА_5 є несудимим в силу вимог ст.89 КК України (а.с.33 т.2), при цьому суд враховує зазначені вище правові висновки Верховного Суду щодо припинення судимості.

За місцем проживання в м. Вінниця головою ОСББ «Антоновича-24» ОСОБА_5 характеризується позитивно, як особа, щодо якої не надходили скарги на поведінку, відсутні компрометуючі матеріали (а.с.70 т.1).

ОСОБА_5 не звертався за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра та за наркологічною допомогою до лікаря-нарколога, що вбачається із довідки від 17.11.2021 року за №2947 КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» та довідки від 23.11.2021 року за №29/5597 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» (а.с.37, 38 т.2).

Процесуальний прокурор ОСОБА_6 в судових дебатах просила призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого в судових дебатах просив застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити покарання більш м`яке, ніж передбачено законом у виді позбавлення волі без його реального відбування, з випробуванням та іспитовим строком в силу вимог ст.75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, при цьому зазначивши, що покарання, яке просить призначити прокурор, є надто суворим з огляду на наявні пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання ОСОБА_3 обставин, його особу, позитивно охарактеризовану за місцем проживання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування збитків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 просив у судових дебатах призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі без його реального відбування відповідно до вимог ст.75 КК України, з покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків, зсилаючись на позитивну характеристику особи обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданих злочином збитків, наявність на утриманні малолітньої дитини, інвалідність третьої групи внаслідок травми, що пов`язана із захистом Батьківщини, а покарання, яке просить призначити обвинуваченому прокурор, вважає занадто суворим з огляду на обставини справи та особу обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 просив у судових дебатах призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків, враховуючи позитивну характеристику щодо обвинуваченого, відсутність судимості, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, при цьому зазначив, що покарання, яке просить призначити обвинуваченому прокурор є неспівмірним з обставинами справи та особою обвинуваченого.

Оцінюючи доводи в судових дебатах прокурора про необхідність призначення обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням та сторони захисту про те, що при призначенні покарання обвинуваченим слід застосувати ст.75 КК України і звільнити останніх від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, є суспільно небезпечним та тяжким, але внаслідок вчиненого злочину невідворотних наслідків для потерпілого не наступило; злочин вчинено без обтяжуючих покарання обставин, а також суд констатує наявність трьох пом`якшуючих покарання обвинувачених обставин, що проаналізовано судом вище.

Відшкодування обвинуваченими потерпілому ОСОБА_10 збитків, заподіяних злочином, щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення позитивно характеризує особи обвинувачених після вчинення злочину, знижує ступінь їх винуватості, а також ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ними злочину, і, на думку суду, є спробою обвинувачених компенсувати наслідки вчиненого ними злочину, стати на шлях виправлення та не вчиняти кримінальних правопорушень у майбутньому.

Також, суд враховує поведінку потерпілого, який, як показали в суді обвинувачені, повідомив їм про те, що продає алкогольні напої, зокрема, може продати їм самогон при потребі, а також, як показав ОСОБА_5 , пропонував дістати і продати наркотичні засоби, що стало приводом для конфлікту обвинувачених з потерпілим, в ході якого у обвинувачених виник умисел на грабіж ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_10 не був позбавлений можливості прибути до суду та висловити свою версію події, разом з тим, своїм право не скористався, подавши заяви про розгляд кримінального провадження у його відсутності та за правилами, встановленими ч.3 ст.349 КПК України (а.с.71, 228 т.1).

При цьому, позиція потерпілого щодо покарання обвинувачених полягає у тому, щоб їх суворо не карати у зв`язку з відшкодуванням заподіяних злочином збитків.

Тому суд вважає, що покарання, яке просить призначити обвинуваченим прокурор, є занадто суворим та неспівмірним із встановленими обставинами справи та встановленими відомостями про особи обвинувачених.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що встановлено ч.2 ст.65 КК України.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Такий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 року у справі №716/1224/19.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як зазначив Верховний Суд у вказаній вище постанові, термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання виду покарання у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Таким чином, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, даних про особи винних, які повністю визнали свою вину, внаслідок чого кримінальне провадження розглядалося в суді за правилами ч.3 ст.349 КПК України, за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, а ОСОБА_4 є учасником бойових дій та особою з третьою групою інвалідності, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та відсутності обтяжуючих покарання обставин, ставлення обвинувачених до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вони щиро розкаялися у скоєному, активно сприяли розкриттю кримінального правопорушення, позитивно проявили себе після вчинення злочину, відшкодувавши заподіяні злочином збитки потерпілому, з урахуванням думки потерпілого, який в заявах до суду зазначив, що при призначенні покарання покладається на вирішення суду, але просить обвинувачених суворо не карати (а.с.71, 228 т.1), суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства, в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі без його реального відбування, тобто з випробуванням та іспитовим строком.

При звільненні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, суд застосовує принцип індивідуалізації призначення покарання, вважає, що наявні переконливі підстави для такого рішення, а також вважає, що за таких умов буде досягнута мета покарання.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, суд не вбачає підстав для застосування вимог ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , про що просив його захисник адвокат ОСОБА_7 в судових дебатах, з огляду суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Відповідно до ухвал слідчого судді Шаргородського районного суду від 03.10.2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.с.93-95, 101-103, 107-109 т.1).

Строк тримання обвинувачених під вартою продовжено ухвалою Шаргородського районного суду від 29.11.2021 року (а.с.116-126 т.1).

Обвинувачені, відповідно до протоколів затримання, затримані 01.10.2021 року (а.с.17-18, 23-24, 30-31 т.2).

Суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч.5 ст.72 КК України та зарахувати обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, тобто строк попереднього ув`язнення з 01.10.2021 року до 25.01.2022 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти (ч.3 ст.377 КПК України).

Оскільки обвинувачені засуджуються за цим вироком до покарання у виді позбавлення волі та звільняються від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, відповідно до вимог ст.75 КК України, то вони підлягають звільненню з-під варти в залі судового засідання, а запобіжний захід обвинуваченим слід змінити на домашній арешт.

Згідно із ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження… Строк дії ухвали слідчого судді та суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців… Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Крім того, слід покласти на обвинувачених на строк до набрання вироком законної сили, обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України: 1) прибувати до суду, а також до визначеної службової особи відповідного відділу поліції із встановленою органом поліції періодичністю; 2) щодобово у період доби з 22 години до 06 години не залишати місце проживання, без дозволу суду та органу поліції; 3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи; 4) здати на зберігання до відповідних держаних міграційних органів за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирок в частині зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на щодобовий домашній арешт слід передати для виконання відповідному органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.

Органу Національної поліції слід негайно поставити обвинувачених на облік, про що повідомити Шаргородський районний суд Вінницької області.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено 19.10.2021 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №6915-6920/21-21 (а.с.11-15 т.2), вартість експертизи становить 1029,66 грн. (а.с.16 т.2).

Процесуальний прокурор просить розподілити саме ці процесуальні витрати, які пов`язані із встановленням вартості викраденого обвинуваченими у потерпілого в результаті грабежу майна.

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 1029,66 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

При цьому, процесуальний прокурор просить розподілити процесуальні витрати в сумі 1029,66 грн. наступним чином: стягнути їх з обвинувачених солідарно, з чим погоджується сторона захисту.

Разом з тим, нормами КПК України не передбачено солідарного стягнення з обвинувачених процесуальних витрат.

Тому, суд вважає, що вказані процесуальні витрати в сумі 1029,66 грн. слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частинах: по 343,22 грн. з кожного.

Також, відповідно до п.п.12, 14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт та як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Так, ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 05.10.2021 року (а.с.9-10 т.2) застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна чоловічої сумки із грошовими коштами в сумі 23292,60 грн., які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 3098421, мобільного телефона марки «Росо», який поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141674, документів на автомобіль серії 4338698, які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141675, навушників «BOROFONE», які поміщено до спец. пакету №SUD 1141670, паперового згортка із речовиною хімічного походження, який поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141676, мотузки білого кольору, яка поміщена до паперового конверту, трьох поліетиленових мішків, які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 3098422, мобільного телефона «Хуавей» P-40LITE пароль НОМЕР_2 , який упаковано до пакету №11411671, зарядного пристрою, навушників, презерватива, таблеток «Флавамед», грошей в сумі 2663 грн., картки банку № НОМЕР_3 , які упаковані в пакувальний пакет №3098529, паперового згортка, двох фрагментів фольги, двох пакетів, які упаковані в пакувальній пакет №1141673, насіння речовини рослинного походження, яке упаковане в пакувальний пакет №1141672, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, а також на автомобіль марки «Opel Vectra» з реєстраційним номером Республіки Польща НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить громадянці Matusz Beata, що проживає в м. Перемишль Республіки Польща.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді від 05.10.2021 року, зокрема, на чоловічу сумку із грошовими коштами в сумі 23292,60 грн., які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 3098421, мобільний телефон марки «Росо», який поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141674, документи на автомобіль серії НОМЕР_5 , які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141675, навушники «BOROFONE», які поміщено до спец. пакету №SUD 1141670, паперовий згорток із речовиною хімічного походження, який поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141676, мотузку білого кольору, яка поміщена до паперового конверту, три поліетиленові мішки, які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 3098422, мобільний телефон «Хуавей» P-40LITE пароль НОМЕР_2 , який упаковано до пакету №11411671, зарядний пристрій, навушники, презерватив, таблетки «Флавамед», гроші в сумі 2663 грн., картку банку № НОМЕР_3 , які упаковані в пакувальний пакет №3098529, паперовий згорток, два фрагменти фольги, два пакети, які упаковані в пакувальній пакет №1141673, насіння речовини рослинного походження, яке упаковане в пакувальний пакет №1141672, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, а також на автомобіль марки «Opel Vectra» з державним номером Республіки Польща НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить громадянці Matusz Beata, що проживає в м. Перемишль Республіка Польща.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Так, відповідно до постанови заступника начальника СВ ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_14 від 01.10.2021 року, виїздом на місце події слідчо-оперативної групи 01.10.2021 року, в присутності понятих було проведено огляд частини дороги сполученням Гибалівка - Мурафа. Під час огляду виявлено та вилучено: сліди речовини бурого кольору, які поміщені до паперового конверту; недопалок сигарети «Sobranie», який поміщений до паперового конверту; купюру номіналом 1 грн., яку поміщено до спец пакету №3078737, які визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінальної справи і передано на зберігання до ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.5 т.2).

Відповідно до постанови заступника начальника СВ ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_14 від 01.10.2021 року, під час проведення обшуку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , виявлено та вилучено: чоловічу сумку із грошовими коштами в сумі 23292,60 грн., які поміщено до спец, пакету НПУ №SUD 3098421, мобільний телефон марки «Росо», який поміщено до спец, пакету НПУ №SUD 1141674, документи на автомобіль серії 4338698, які поміщено до спец, пакету НПУ №SUD 141675, навушники «BOROFONE», які поміщено до спец, пакету №SUD 1141670, паперовий згорток із речовиною хімічного походження, який поміщено до спец, пакету НПУ №SUD 1141676, мотузку білого кольору, яка поміщена до паперового конверту, три поліетиленові мішки, які поміщено до спец, пакету НПУ №SUD 3098422, автомобіль марки «Opel Vectra» з номером НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_15 ; під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 було здійснено обшук затриманого та вилучено мобільний телефон «Хуавей» p-40LITE пароль НОМЕР_2 , який упаковано до пакету №11411671; під час затримання підозрюваного ОСОБА_3 було здійснено обшук затриманого, під час якого вилучено, сумку коричневого кольору, в якій наявний зарядний пристрій, навушники, презерватив, таблетки «Флавамед», гроші в сумі 2663 грн., картка банку №2604, які упаковані в пакувальний пакет №3098529, паперовий згорток, два фрагменти фольги, два пакети, які упаковані в пакувальній пакет №1141673, насіння речовини рослинного походження, яке упаковано в пакувальний пакет №1141672; під час затримання підозрюваного ОСОБА_5 було здійснено обшук затриманого, під час якого було вилучено презерватив, ключі, гроші в сумі 3926,50 грн., які упаковані в пакувальний пакет №1141669 (а.с.6-7 т.2).

Вказані речі визнано речовими доказами, приєднано до матеріалів кримінального провадження, які поміщено на зберігання у ВП №2 Жмеринського РВП.

Також, відповідно до постанови заступника начальника СВ ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_14 від 02.10.2021 року, виїздом на місце події слідчо-оперативної групи 02.10.2021 року, в присутності понятих було проведено огляд частини дороги сполученням Гибалівка - Мурафа на відстані 115 м. від зупинки «Козлівка». Під час огляду виявлено та вилучено: куртку-жилетку із написом «Fila» синього кольору, яку поміщено до спец пакету SUD №3098527, та сім-карту мобільного оператора «Київстар» із маркуванням НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , яку поміщено до спец пакету SUD №1141713, які визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження та передані на зберігання до ВП №2 Жмеринського РВП (а.с.8 т.2).

Бездротові навушники «BOROFONE», куртку-жилетку із написом «Fila» синього кольору, сім-карту мобільного оператора «Київстар» із маркуванням НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які належать потерпілому ОСОБА_10 , слід повернути останньому, як власнику.

Так, сліди речовини бурого кольору; недопалок сигарети «Sobranie»; паперовий згорток із речовиною хімічного походження, в якій, відповідно до висновку експерта від 26.10.2021 року за №СЕ-19/102-21/14665-НЗПРАП, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів не виявлено (а.с.57-61 т.2); насіння речовини рослинного походження, яке упаковано в пакувальний пакет №1141672 і яке, відповідно до висновку експерта від 20.10.2021 року за №СЕ-19/102-21/14666-НЗПРАП є дозрілим насінням роду Коноплі , яке до наркотичних засобів не відноситься (а.с.51-54 т.2); паперовий згорток, два фрагменти фольги, які упаковані в пакувальній пакет №1141673, слід знищити.

Купюру номіналом 1 грн., що була предметом кримінального правопорушення, слід конфіскувати.

Чоловічу сумку із грошовими коштами в сумі 23292,60 грн., автомобіль марки «Opel Vectra» з номером НОМЕР_4 , документи на автомобіль серії НОМЕР_5 , мобільний телефон «Хуавей» p-40LITE пароль НОМЕР_2 , мотузку білого кольору, три поліетиленові мішки, які не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігають на собі його слідів, не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження, не набуті кримінально-протиправним шляхом, відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, слід повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Мобільний телефон марки «Росо», чоловічу сумку коричневого кольору, в якій наявний зарядний пристрій, навушники, засіб чоловічої контрацепції (презерватив), таблетки «Флавамед», гроші в сумі 2663 грн., картка банку № НОМЕР_3 , два пакети, які не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігають на собі його слідів, не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження, не набуті кримінально-протиправним шляхом, відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, слід повернути законному володільцю ОСОБА_3 .

Ключі, гроші в сумі 3926,50 грн., засіб чоловічої контрацепції (презерватив), які не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберігають на собі його слідів, не містять інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження, не набуті кримінально-протиправним шляхом, відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, слід повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Таким чином, оскільки суд вважає можливим звільнення обвинувачених від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком, то ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підлягають звільненню з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376, 377, 100, 122, 124 КПК України, на підставі ч.2 ст.186 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 01.10.2021 року до 25.01.2022 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у три роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на щодобовий домашній арешт, який здійснювати щодобово у період доби з 22 години до 06 години за адресою фактичного місця проживання останнього: АДРЕСА_1 .

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_3 визначити до набрання цим вироком суду законної сили, починаючи з 22 години 25.01.2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк до набрання цим вироком суду законної сили обов`язки: 1) прибувати за кожним викликом до суду та прибувати до визначеної службової особи відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області із встановленою органом поліції періодичністю; 2) щодобово у період доби з 22 години до 06 години не залишати місце проживання в квартирі АДРЕСА_7 , без дозволу суду та органу поліції; 3) повідомляти суд та орган поліції про зміну місця свого проживання та роботи; 4) здати на зберігання до відповідних держаних міграційних органів за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирок в частині зміни запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у виді щодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого до відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області.

Органу Національної поліції негайно поставити обвинуваченого ОСОБА_3 на облік, про що повідомити Шаргородський районний суд Вінницької області.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання та зобов`язати невідкладно прибути до свого місця проживання в квартирі АДРЕСА_7 , оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту йому заборонено залишати житло в певний період доби.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 01.10.2021 року до 25.01.2022 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку у три роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на щодобовий домашній арешт, який здійснювати щодобово у період доби з 22 години до 06 години за адресою зареєстрованого місця проживання останнього: АДРЕСА_2 .

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 визначити до набрання цим вироком суду законної сили, починаючи з 22 години 25.01.2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до набрання цим вироком суду законної сили обов`язки: 1) прибувати за кожним викликом до суду та прибувати до визначеної службової особи відділення поліції №1 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області із встановленою органом поліції періодичністю; 2) щодобово у період доби з 22 години до 06 години не залишати місце проживання у будинку АДРЕСА_2 , без дозволу суду та органу поліції; 3) повідомляти суд та орган поліції про зміну місця свого проживання та роботи; 4) здати на зберігання до відповідних держаних міграційних органів за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирок в частині зміни запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді щодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за зареєстрованим місцем проживання обвинуваченого до відділення поліції №1 Хмільницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області.

Органу Національної поліції негайно поставити обвинуваченого ОСОБА_4 на облік, про що повідомити Шаргородський районний суд Вінницької області.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання та зобов`язати невідкладно прибути до свого місця проживання в у будинку АДРЕСА_2 , оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту йому заборонено залишати житло в певний період доби.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та засудити його за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 01.10.2021 року до 25.01.2022 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 протягом встановленого судом іспитового строку у три роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на щодобовий домашній арешт, який здійснювати щодобово у період доби з 22 години до 06 години за адресою зареєстрованого місця проживання останнього: АДРЕСА_5 .

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 визначити до набрання цим вироком суду законної сили, починаючи з 22 години 25.01.2022 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 на строк до набрання цим вироком суду законної сили обов`язки: 1) прибувати за кожним викликом до суду та прибувати до визначеної службової особи відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області із встановленою органом поліції періодичністю; 2) щодобово у період доби з 22 години до 06 години не залишати місце проживання в квартирі АДРЕСА_8 , без дозволу суду та органу поліції; 3) повідомляти суд та орган поліції про зміну місця свого проживання та роботи; 4) здати на зберігання до відповідних держаних міграційних органів за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вирок в частині зміни запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді щодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого до відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області.

Органу Національної поліції негайно поставити обвинуваченого ОСОБА_5 на облік, про що повідомити Шаргородський районний суд Вінницької області.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання та зобов`язати невідкладно прибути до свого місця проживання в квартирі АДРЕСА_8 , оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України 1029 (одну тисячу двадцять дев`ять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок за проведення товарознавчої експертизи від 19.10.2021 року за №6915-6920/21-21 в рівних частинах: по 343 (триста сорок три) гривні 22 (двадцять дві) копійки з кожного.

Арешт, накладений ухвалою слідчого суді Шаргородського районного суду від 05.10.2021 року на майно: чоловічу сумку із грошовими коштами в сумі 23292,60 грн., які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 3098421, мобільний телефон марки «Росо», який поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141674, документи на автомобіль серії 4338698, які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141675, навушники «BOROFONE», які поміщено до спец. пакету №SUD 1141670, паперовий згорток із речовиною хімічного походження, який поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 1141676, мотузку білого кольору, яка поміщена до паперового конверту, три поліетиленові мішки, які поміщено до спец. пакету НПУ №SUD 3098422, мобільний телефон «Хуавей» P-40LITE пароль НОМЕР_2 , який упаковано до пакету №11411671, зарядний пристрій, навушники, презерватив, таблетки «Флавамед», гроші в сумі 2663 грн., картку банку № НОМЕР_3 , які упаковані в пакувальний пакет №3098529, паперовий згорток, два фрагменти фольги, два пакети, які упаковані в пакувальній пакет №1141673, насіння речовини рослинного походження, яке упаковане в пакувальний пакет №1141672, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, а також на автомобіль марки «Opel Vectra» з державним номером Республіки Польща НОМЕР_4 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить громадянці Matusz Beata, що проживає в м. Перемишль Республіка Польща скасувати.

Речові докази: бездротові навушники «BOROFONE», куртку-жилетку із написом «Fila» синього кольору, сім-карту мобільного оператора «Київстар» із маркуванням НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , які належать потерпілому, повернути ОСОБА_10 , як власнику.

Речові докази: сліди речовини бурого кольору; недопалок сигарети «Sobranie»; паперовий згорток із речовиною хімічного походження; насіння речовини рослинного походження, яке упаковано в пакувальний пакет №1141672; паперовий згорток два фрагменти фольги, які упаковані в пакувальній пакет №1141673, знищити.

Речовий доказ: купюру номіналом 1 (одна) гривня конфіскувати.

Речові докази: чоловічу сумку із грошовими коштами в сумі 23292 (двадцять три тисячі двісті дев`яносто дві) гривні 60 (шістдесят) копійок, автомобіль марки «Opel Vectra» з номером НОМЕР_4 , документи на автомобіль серії НОМЕР_5 , мобільний телефон «Хуавей» p-40LITE з паролем 456456, мотузку білого кольору, три поліетиленові мішки повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

Речові докази: мобільний телефон марки «Росо», чоловічу сумку коричневого кольору, в якій наявний зарядний пристрій, навушники, засіб чоловічої контрацепції (презерватив), таблетки «Флавамед», гроші в сумі 2663 (дві тисячі шістсот шістдесят три) гривні, картка банку № НОМЕР_3 , два пакети повернути законному володільцю ОСОБА_3 .

Речові докази: ключі, гроші в сумі 3926 (три тисячі дев`ятсот двадцять шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, засіб чоловічої контрацепції (презерватив) повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_16