Справа № 439/775/20
Провадження №1-кп/439/27/21
У Х В А Л А
судового засідання
щодо розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу

22 жовтня 2021 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 від 24.06.2019 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України відносно,

обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комарівка Бродівського району Львівської області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, відповідно до статті 89 КК України судимості не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
У провадженні Бродівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за частиною 3 статті 286 КК України, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 від 24.06.2019 року.

10 липня 2020 року ухвалою Бродівського районного суду Львівської області до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту тривалістю 60 діб (до 08 вересня 2020 року), який ухвалами суду був продовжений до 02 листопада 2020 року, 16 грудня 2020 року, 15 лютого 2021 року, 08 квітня 2021 року, 23 травня 2021, 13 липня 2021, 29 серпня 2021 року, 05 жовтня 2021 року, 23 листопада 2021 року відповідно.

Водночас під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, у якому прокурор просить суд:

-змінити обвинуваченому ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Необхідність задоволення клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_13 , тобто за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України.

Прокурор зазначає, що 24 вересня 2021 року ОСОБА_4 продовжено застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 23 листопада 2021 року. На обвинуваченого покладено дотримання ряду обов`язків. Зокрема не залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , у період з 22 години по 07 годину наступної доби та не відлучатися за межі Львівської області без дозволу прокурора або суду.

Прокурор акцентує, що ОСОБА_4 не дотримався обов`язків покладених на нього ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 24.09.2021 року, що пов`язані із застосуванням домашнього арешту. А саме 10 жовтня 2021 року о 00 годині 59 хвилин ОСОБА_4 , який перебуває під домашнім арештом, будучи в стані алкогольного сп`яніння, поїхав у сусіднє село Рідків Радивилівського району Рівненської області, чим порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою суду.

Прокурор зауважує, що вказані події підтверджуються наступними доказами:

-письмовими поясненнями ОСОБА_14 ;

-письмовими поясненнями ОСОБА_9 ;

-СD-диск із відеозаписами;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.10.2021 року.

Прокурор наголошує, що наявні обставини дають достатні підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш суворий, оскільки обраний запобіжний захід не забезпечує належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не може забезпечити уникнення ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Прокурор звертає увагу, що при оцінці обставин, передбачених статтею 178 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що: наявні докази, які дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Такі докази є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку. У разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього більш суворий запобіжний захід. У ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки.

Прокурор як на підставу наявності передбачених статтею 177 КПК України ризиків, зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 може:

-переховуватися від суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у даному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор мотивує, що менш суворі запобіжні заходи а також запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який був застосований до ОСОБА_4 не можуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Тому прокурор вважає за доцільне змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту на більш суворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Позиція учасників судового розгляду.
Під час судового засідання прокурор клопотання підтримав, просить суд його задовольнити.

Під час судового засідання обвинувачений та його захисники проти клопотання прокурора заперечили. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав той факт. що він у нічний час покинув місце свого проживання, оскільки відлучився до свого знайомого ОСОБА_15 за сигаретами. В той же час, наміру уникнути від суду, чи якимось чином вплинути на свідків, потерпілих, експертів у нього не було. Окрім того зазначив, що на його утриманні є престаріла бабця ОСОБА_16 .

Потерпілий ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що обвиунвачений ОСОБА_4 неодноразово порушував умови вжитого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. У минулих судових засіданнях ОСОБА_18 визнав, що він відлучався за межі Львівської області, що є порушенням встановленого обов`язку не відлучатись за межі Львівської області. Окрім того, зазначив, що ОСОБА_4 надає суду неправдиву інформацію щодо мети відлучення із свого місця проживання 10.10.2021. ОСОБА_4 їздив не до свого знайомого ОСОБА_15 , а саме в с. Рідків Рівненської області, оскільки автомобілем ОСОБА_4 повернувся саме зі сторони с. Рідків, а не зі сторони, де проживає ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що потерпіла ОСОБА_8 є його рідною сестрою. ОСОБА_4 до події ДТП він не знав. Свідкові неодноразово повідомлялось про те, що ОСОБА_4 порушує умови домашнього арешту і постійно у нічний час відлучається із місця свого проживання. Тому він вирішив самостійно провірити цю інформацію. Увечері 09.10.2021 він приїхав до місця проживання ОСОБА_4 у с. Комарівка і підійшов до його господарства. На території господарства у ОСОБА_4 були в гостях двоє хлопців і двоє дівчат. Вони усі разом вживали алкогольні напої. По розмові було чути, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Також, як припускає свідок, усі хлопці курили марихуану. Близько 00 год. 30 хв. 10.10.2021 він чув, як хлопці під час розмов вирішили поїхати у с. Рідків, що у Рівненській області. Усі хлопці сіли у автомобіль і поїхали в сторону с. Рідків. Про те, що ОСОБА_4 залишив своє місце проживання, яке не мав права покидати в нічний час, він повідомив поліцію за номером телефону 102. ОСОБА_4 привезли автомобілем через годину, близько 01 год. 30 хв. Він цей момент зафільмував на відео. Також повідомив, що жодного фізичного насильства до ОСОБА_4 він не застосовував.

Мотиви з яких виходить суд при постановленні ухвали.
Нормативними вимогами частини 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

За змістом частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У свою чергу вимогами пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Імперативними положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Нормою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення дія встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

Відповідно до статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

-наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

За правилами частини 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_13 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою щодо якої застосовано запобіжних захід у виді домашнього арешту, достовірно знаючи зміст такої ухвали, повинен був неухильно дотримуватися відповідних обов`язків, які покладені на нього ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 24 вересня 2021 року, зокрема: не залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , у період з 22 години по 07 годину наступної доби та не відлучатися за межі Львівської області без дозволу прокурора або суду.

Проте всупереч цьому, 10 жовтня 2021 року о 00 годині 59 хвилин, ОСОБА_4 покинув місце свого проживання: АДРЕСА_1 , та вирушив у сторону села Рідків, Рівненської області. Та повернувся до місця свого проживання о 01 год. 30 хв., чим порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою суду, а саме заборону залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 , у період з 22 години по 07 годину наступної доби та не відлучатися за межі Львівської області без дозволу прокурора або суду.

Доказами, які дають достатні підстави прийти до переконання щодо наявності факту порушення обвинуваченим ОСОБА_4 правил дотримання запобіжного заходу в виді домашнього арешту є: покази свідка ОСОБА_14 ; письмові пояснення ОСОБА_9 та пояснення дані ним під час судового засідання; відеозапис події, який знаходиться на CD (Т.3, а.с. 232); а також особисті пояснення ОСОБА_4 .

У свою чергу при визначенні наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд виходить із наступного:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України. Дане кримінальне правопорушення, з огляду на статтю 12 КК України є тяжким злочином. При цьому стороною обвинувачення акцентується увагу на керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що може бути визнано судом, як є обставиною, яка обтяжує покарання. Відтак у випадку визнання винним ОСОБА_4 , обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Окрім того, як зазначено вище ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого загинуло дві особи, ще одна особа отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Встановлено, що обвинувачений допустив порушення обов`язків покладених на нього ухвалою суду та в нічний час, в стані алкогольного сп`яніння, відлучався з місця свого проживання за межі Львівської області без відповідного дозволу прокурора чи суду.

Не понісши наслідків порушення обов`язків, покладених на обвинуваченого судом, останній не отримавши належної реакції з боку Держави, може відчути безкарність за власні протиправні дії, що дає суду обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Цей ризик, враховуючи доводи прокурора, є досить вірогідним.
Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність ризику переховування обвинуваченого, як цілком ймовірного. Крім того, при оцінці існування ризику переховування, враховується також тяжкість можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду. Цей ризик, враховуючи доводи прокурора, також є досить вірогідним.

Обвинуваченому ОСОБА_4 достеменно відомо про проведення низки експертиз в кримінальному провадженні. Попередньо, під час проведення слідчого експерименту з участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , остатній повідомляв про тиск на нього зі сторони батька обвинуваченого з метою оголошення показів, які виправдовують ОСОБА_4 . Враховуючи, що суд з власної ініціативи, а також сторони кримінального провадження наділені правом заявити клопотання про допит експертів для роз`яснення висновку, обвинувачений з метою створення перешкод суду у встановленню об`єктивної істини у справі та подальшого уникнення від передбаченої законом відповідальності може незаконно впливати на експертів у даному кримінальному провадженні. При цьому доцільно враховувати, що такі дії обвинувачений може вчиняти власними діями, так за допомогою третіх осіб.

За таких обставин суд вважає обґрунтованим наявність ризиків, передбаченого пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Проте суд критично оцінює посилання прокурора на наявність ризиків, пов`язаних із можливістю незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні. Позаяк кримінальне провадження в даній справі знаходиться на стадії судового розгляду. В процесі розгляду справи, судом допитано як потерпілих, так і свідків. Тобто в такому випадку обвинувачений позбавлений можливості незаконно впливати на таких осіб у кримінальному провадженні.

Суд оцінюючи характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_4 приходить до висновку, що останній офіційно не працює, не має постійного джерела доходу. На його утриманні осіб не має.

Суд оцінює критично заяву захисника, що на утриманні ОСОБА_4 є його бабця ОСОБА_16 ,і у випадку взяття його під варту, престаріла особа буде позбавлена піклування. Як встановлено судом, ОСОБА_16 1946р.н., дійсно проживає із ОСОБА_4 за однією адресою, однак у неї є дочка мати ОСОБА_4 , яка в силу закону повинна опікуватися своєю матір`ю.

В той же час, на основі наведеного суд вважає, що ОСОБА_4 має достатньо міцні соціальні зв`язки, які самі по собі у певній мірі повинні би були спонукати обвинуваченого до законослухняної поведінки.
Судом встановлено, що вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до такого більш суворого запобіжного заходу.

При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосований раніше до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту належного результату не забезпечив. Обвинувачений порушив правила попередньо-обраного запобіжного заходу. Наявність безкарності за протиправні дії обвинуваченого, в порушення покладених на нього обов`язків судом, створює обґрунтований ризик вважати, що обвинувачений матиме змогу переховуватися від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення. Також щодо обвинуваченого наявний обґрунтований ризик незаконно впливати на експертів із метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тому зміна запобіжного заходу на більш суворий вид (тримання під вартою), враховуючи обставини справи, на даному етапі, є виправданою.

Обставин, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає.

Суд приходить до переконання, що зміна запобіжного у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є виправданою. Позаяк існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Змінюючи запобіжний захід на більш суворий, суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тому наявні усі підстави для задоволення клопотання прокурора та зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За правилами частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому суд враховує застереження частини 4 статті 183 КПК України, а саме суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, суд виходить з обставини справи та тяжкості правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 . Відтак з метою захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення всебічного, повного та неупередженого судового розгляду, а також виконання завдань Кримінального процесуального закону України, враховуючи застереження частини 4 статті 183 КПК України, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.
Керуючись статтям 177, 181-182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд,
у х в а л и в :

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити повністю.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комарівка Бродівського району Львівської області, українець, громадянин України, жителя: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Взяти обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту із зали суду.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з 22 жовтня 2021 року.
Строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 грудня 2021 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1