Справа № 282/923/20
Провадження № 1-кп/282/61/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2021

смт. Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000138 від 03.06.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 та його цивільна дружина ОСОБА_5 протягом тривалого часу проживають в одному домогосподарстві однією сім`єю, що по АДРЕСА_1 . В період часу з 13 січня 2020 року по 01 червня 2020 року ОСОБА_4 систематично вчиняв домашнє психологічне насильство по відношенню до своєї цивільної дружини ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_4 періодично, за місцем спільного проживання, що по АДРЕСА_1 , умисно систематично вчиняв щодо цивільної дружини ОСОБА_5 психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості її життя. Вказані дії ОСОБА_4 виражались у систематичному висловлювані в адресу цивільної дружини слів нецензурної лексики, тощо. Такі дії ОСОБА_4 завдавали потерпілій ОСОБА_5 фізичні та емоційні страждання, порушували її нормальний та загальноприйнятий у суспільстві сімейний уклад, а також якість життя та психологічний стан.

Встановлено, що 13.01.2020 близько 16 години 00 хвилин, 19.01.2020 близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 за місцем спільного проживання з цивільною дружиною ОСОБА_5 та перебуваючи у домогосподарстві, що по АДРЕСА_1 , виражався словами нецензурної лайки в адресу ОСОБА_5 , намагався затіяти бійку, на зауваження не реагував, чим вчинив домашнє насильство в сім`ї, за що 13.01.2020 та 19.01.2020 винесено заборонний припис щодо заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, а саме - ОСОБА_5 . За вказані дії постановою Любарського районного суду Житомирської області від 20.01.2020 ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім`ї та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Також, 13.02.2020 ОСОБА_4 за місцем спільного проживання з цивільною дружиною ОСОБА_5 вчинив аналогічні дії, за що постановою Любарського районного суду Житомирської області від 12.03.2020 ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення психологічного насильства в сім`ї та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Незважаючи на це та продовжуючи свої систематичні дії, 01.06.2020 близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_4 знаходячись на території спільного домогосподарства знову вчинив психологічне насильство відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , а саме: виражався в її адресу нецензурною лайкою та намагався затіяти бійку.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та надав пояснення по обставинам вчинення кримінальних правопорушень. Підтвердив факт конфліктів та сварок із цивільною дружиною ОСОБА_5 у січні та червні 2020 року та факт накладення на нього за це адміністративних стягнень та сплату ним штрафу.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 . Пояснила, що у 2020 році обвинувачений вживав спиртні напої в результаті чого останній неодноразово виражався в її адресу словами нецензурної лайки, що призводило до пригнічення її морального стану. Дані сварки та суперечки призводили до того, що вона змушена була викликати працівників поліції.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її сином, а потерпіла ОСОБА_5 є цивільною дружиною її сина. Вона проживає в одному селі з ними на сусідній вулиці. Зі слів сусідів їй відомо, що між її сином та потерпілою ОСОБА_5 під час спільного вживання спиртних напоїв відбувались сварки та суперечки. Особисто вона не була свідком конфліктів між її сином та ОСОБА_5 .

Окрім особистого визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненому також підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, а саме:
- Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.06.2020 від потерпілої ОСОБА_5 ;

- Постановою Любарського районного суду Житомирської області по справі №282/56/20 від 20.01.2020 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- Постановою Любарського районного суду Житомирської області по справі №282/57/20 від 20.01.2020 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- Постановою Любарського районного суду Житомирської області по справі №282/298/20 від 12.03.2020 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- Постановою Любарського районного суду Житомирської області по справі №282/43/19 від 14.01.2019 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- Терміновим заборонним приписом серії АА № 000727 від 13.01.2020;

- Терміновим заборонним приписом серії АА № 000726 від 20.01.2020;

Враховуючи отримані у судовому засіданні покази обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, та потерпілої та свідка ОСОБА_6 , на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, які на переконання суду є належними та допустимими та у своїй мірі повністю підтверджують вину ОСОБА_4 , суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у його діях складу та події кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та про доведеність його вини у вчиненому.

Під час розгляду кримінального провадження судом також встановлено, що 13.06.2020, близько 09 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у веранді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 побачив мобільний телефон сірого кольору марки «Meizu» моделі «М3 Note», який лежав на ліжку та належав ОСОБА_7 .

В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення вказаного вище мобільного телефону.

Перебуваючи у вище вказаному місці та в цей самий час, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю власника мобільного телефону, а також інших сторонніх осіб, умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон сірого кольору марки «Meizu» моделі «М3 Note».

В подальшому ОСОБА_4 із викраденим мобільним телефоном з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди згідно висновку експерта на суму 892 грн. 50 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що в червні 2020 року близько 10 години він зайшов в домоволодіння ОСОБА_8 з метою взяття в борг грошових коштів, однак нікого із власників не застав вдома. Будинок був не замкнений, а тому він вільно зміг зайти всередину. У веранді на столі лежали два мобільні телефони, один з яких він без відома власників взяв та пішов до магазину, в якому працює його кума ОСОБА_9 , та продав їй вказаний телефон за 100 грн.
Свідок ОСОБА_9 , у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_4 є її знайомим. Влітку 2020 року в першій половині дня обвинувачений приніс їй мобільний телефон в магазин в с. Мала Деревичка, де вона працює продавцем, та просив в заміну даного телефону грошові кошти в сумі 100 грн., на що вона погодилась, оскільки обвинувачений зазначав, що даний телефон належить йому. Наступного дня їй зателефонував дільничий стосовно вказаного телефону та цього ж дня вона віддала його працівникам поліції.

Окрім особистого визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 та показань свідка ОСОБА_9 , його вина у вчиненому також підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, а саме:
- Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.06.2020 від потерпілого ОСОБА_7 ;

- Протоколом огляду місця події від 13.06.2020 за адресою: АДРЕСА_1 з ілюстративними таблицями;

- Протоколом огляду місця події від 15.06.2020 за адресою: службовий кабінет № 19 Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області смт. Любар, вул. Максимчука, 7, Любарського району, Житомирської області з ілюстративними таблицями;

- Висновком експерта Житомирського НДЕКЦ МВС України № 12/1-624 від 25.06.2020.

За вказаним епізодом, органами досудового розслідування пред`явлено ОСОБА_4 обвинувачення за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

Однак, суд вважає необхідним виключити з обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку, як «повторно», оскільки в ході судового розгляду дана кваліфікуюча ознака не знайшла своє підтвердження.
Відповідно до ч.1 ст. 32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Частина 2 статті 185 КК України передбачає відповідальність за крадіжку, вчинену повторно або за попередньою змовою групою осіб.

У примітці до даної статті зазначено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Так, в обвинувальному акті, як на підставу для кваліфікації даного діяння за ознакою «повторно» вказано, що ОСОБА_4 , маючи на розгляді у Любарському районному суді Житомирської області обвинувальний акт за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.
Разом з тим судом встановлено, що ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 14 травня 2021 року по справі № 282/294/21 (набрала законної сили 20.05.2021) ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000016 від 21.01.2020 на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з його примиренням із потерпілою. Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000016 від 21.01.202 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 32 КК України визначено, що повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

Враховуючи те, що ухвалою Любарського районного суду від 14 травня 2021 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за раніше вчинене кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 1 ст 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_4 щодо викрадення мобільного телефону марки «Meizu» моделі «M3 Note», який належав ОСОБА_7 , слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 - судом не встановлені.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що вчинені ним кримінальні правопорушення згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину та кримінального проступку, обвинувачений раніше несудимий, свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно неодружений, непрацюючий, по місцю проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, проте перебуває на обліку у лікаря нарколога, позицію потерпілих, які просили суворо обвинуваченого не карати, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі та в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст. 70 КК України, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Речовими доказами розпорядитись у відповідності до ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Саме тому, у відповідності до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню в дохід держави витрати на залучення експертів.
Керуючись ст. 100, 124 349, 368-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ст. 126-1, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цим законом:

- за ст. 126-1 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Підстави для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу судом не встановлені.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 (вісімдесят) копійок (висновок експерта № 12/1-624 від 25.06.2020).

Речові докази по справі, після набрання вироком суду законної сили, а саме: мобільний телефон сірого кольору марки «Meizu» моделі «M3 Note», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , залишити власнику ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі подачі апеляційної скарги після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1