У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2022 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в межах кримінального провадження № 0000348 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2021 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
- обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,
якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 09 жовтня 2021 року включно.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7 ,
обвинувачений: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_5 .
Обставини, встановлені судом першої інстанції
На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 .
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вказав про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили свою актуальність під час судового розгляду справи, а саме: можливість
___________________________________________________________________
Провадження: № 11-кп/812/33/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Категорія: в порядку КПК Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
переховування від суду та можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.
З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ризики не зменшились, а тому клопотання прокурора підлягало задоволенню. Суд також вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням засобу контролю не забезпечить можливим спробам переховування від суду, незаконному впливу на свідків, через відсутність належного постійного контролю за поведінкою, переміщенням, колом спілкування обвинуваченого, тому в задоволенні клопотання захисників та обвинуваченого відмовив.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 жовтня 2021 року включно.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу
На думку апелянта, зазначене рішення ухвалено судом з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону та з грубим порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вважає, що посилання суду на те, що раніше при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування суди посилалися на те, що підозра ОСОБА_6 обґрунтовується певним переліком доказів, не є належним виконанням обов`язку, який покладається на суд під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, у тому числі на стадії судового розгляду.
Такий підхід суду до виконання обов`язку, покладеного на суд п.1 ч. 1 ст. 194 КПК України, грубо порушує положення ч. 5 ст. 17 КПК України.
Стверджує, що відсутні ризики незаконного випливу на свідків та можливості того, що обвинувачений може переховуватися від суду. Зазначає, що суд не навів конкретних фактичних обставин, які б унеможливлювали запобіганню зазначеним ризикам.
Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили задовольнити апеляційну скаргу.
Прокурор заперечував проти її задоволення.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції під час розгляду матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .
З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .
Вказане клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили свою актуальність під час судового розгляду справи.
За такого, не є слушними наведені в апеляційній скарзі захисником доводи в цій частині.
Що стосується посилань захисника з приводу необґрунтованості пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України, суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:
ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;
клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, з огляду на зазначені вимоги закону, апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про обрання запобіжного заходу позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та надавати їм оцінку, про що просить апелянт.
Розглядаючи подану апеляційну скаргу на рішення щодо продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд лише досліджує матеріали, які витребує відповідно до вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України, та на даному етапі судового розгляду перевіряє законність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо наявності або відсутності підстав щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу.
Так, з апеляційної скарги захисника, матеріалів кримінального провадження, вбачається, що наразі триває судовий розгляд кримінального провадження №0000348 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України. За такого, апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки не має законних підстав для дослідження будь-яких доказів, окрім як дослідити клопотання про продовження дії запобіжного заходу та ухвалу суду першої інстанції.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що на час постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції існували ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Рішення суду першої інстанції в цій частині також достатньо вмотивовано.
При ухваленні рішення судом першої інстанції враховано характеризуючі матеріали та поведінку обвинуваченого до та після вчинення ДТП.
Окрім того, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, внаслідок якого під час ДТП загинув водій іншого транспортного засобу, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (позбавлення волі на строк від 3 до 8 років), колегія суддів вважає, що на час постановлення ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивні підстави вважати, що продовжував існувати ризик переховування обвинуваченого від суду.
Тому, з урахуванням обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з огляду на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 статті 177 КПК України, висновки суду першої інстанції про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на час постановлення ухвали були правильними.
Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення.
На переконання колегії суддів, відсутні підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, про що просить апелянт.
Судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Тому суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2021 року, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

__________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3