ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/544/22 Справа № 191/2662/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції )
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року, якою було звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк, -

В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в ДУ «СВК № (94)», зарекомендував себе з позитивної сторони, на теперішній час працевлаштований на виробництві установи на дільниці по виготовленню вторинної сировини, до роботи ставиться сумлінно та відповідально, у 2019 році мав два заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень за період відбування покарання не мав, станом на 23.07.2021 року відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, соціально-корисні зв`язки задовільні, станом на 08.12.2021 року його не відбута частина покарання складає 11 місяців 25 днів, вину у скоєному злочині визнає, усвідомлює повністю та розкаюється у вчиненому, тому суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, винести нову ухвалу якою відмовити в застосуванні до засудженого ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд не врахував особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, в тому числі за тяжкі, за час відбування покарання характеризується посередньо, має 2 заохочення. Також прокурор вказує на те, що під час розгляду клопотання представник адміністрації установи заперечував проти задоволення, оскільки засуджений став на шлях виправлення, але не довів своє виправлення.
Крім того, згідно протоколу засідання комісії №14 від 30.07.2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 прийнято рішення про відмову у застосуванні ст. 81 КК України, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просив апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.
Засуджений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше двох третин строку покарання за умисне тяжке кримінальне правопорушення.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернуто увагу на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно довести, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого-виховного впливу, тощо.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів належних підстав, які підтверджують, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів, вивчивши матеріали провадження встановила, що ОСОБА_7 по даній справі засуджено вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2018 року за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування засудженим покарання 03.11.2018 року.
Кінець строку відбування засудженим покарання 03.12.2022 року.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній до Синельниківської ВК-94 прибув 21.11.2018 року, розподілений до відділення №8 та працевлаштований на виробництві установи до дільниці по виготовленню вторинної гранули. За зразкову поведену та сумлінне ставлення до праці має два заохочення; дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи виконання покарання, режим утримання не порушував, стягнень не має; за період відбування покарання здобув у Синельниківському навчальному центрі №94 професію «електрогазозварник»; відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи виконання покарання ставиться добре; дотримується вимог пожежної безпеки; за час відбування покарання характеризується посередньо; систематично відвідує заходи виховного характеру; входить до складу ради колективу засуджених відділення; регулярно відвідує бібліотеку; приймає участь у реалізації диференційованій програмі виховного впливу «Фізкультура та спорт», етапи програми проходить самостійно, проявляє розумну ініціативу, контролю не потребує; підтримує зв`язки з рідними; не перебуває на профілактичному обліку в установі; провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює, щиро розкаюється у вчиненому; за вироком суду та виконавчими листами позову не має; відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, риск оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі як окремих осіб, оцінюється як середній.
Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що дійти висновку, що поведінка ОСОБА_7 за час відбування покарання є такою, що зазнала позитивних змін, неможливо.
На думку апеляційного суду, заслуговують доводи прокурора про те, що на час розгляду судом клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення були відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також судом встановлено, що згідно протоколу засідання комісії №14 від 30.07.2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 прийнято рішення про відмову у застосуванні ст. 81 КК України, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
Ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, має 2 заохочення та не має стягнень, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки сумлінна поведінка та благоустрій установи не право засудженого, а його обов`язок, та така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.
Окрім того, судом не надано належної оцінки тому, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за умисні злочини, в тому числі за тяжкі, та до кінця строку відбуття покарання залишився значний строк, який припадає на 03.12.2022 року.
Оцінюючи наведені обставини апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим),

суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні обставини справи, надав їм неправильну оцінку, що призвело до порушення вимог ст. 413 КПК України, тобто неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінального правопорушення, даних щодо праці, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року, якою було звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк скасувати.
Постановити нову, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положення ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4