ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/681/21 Справа № 709/1788/20 Категорія: ч.3 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , і представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - ОСОБА_11 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Зуївці Миргородського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Вирішено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 серпня 2019 року у справі № 711/2795/19 на автомобіль «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_12 .
Вирішено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2019 року у справі № 711/6733/19 на автобус «Богдан А-09211» р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_13 , проживаючому в АДРЕСА_2 .
Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у загальному розмірі 8424,57 гривень.
Вирішено запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувати.
Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06.09.2021 ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 18 серпня 2019 року близько 14 години 47 хвилин, керуючи автобусом «Богдан А-09211», р.н. НОМЕР_2 , та рухаючись по автомобільній дорозі сполученням «Золотоноша-Чорнобай» в адміністративних межах Чорнобаївського району Черкаської області у напрямку від міста Золотоноша до міста Чорнобай, Черкаської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, а тому, знаходячись на відстані близько 800 м від дорожнього знаку 5.46 «Кінець населеного пункту «Чорнобай» Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в порушення вимог пунктів 2.3 б), 14.6 г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, виконував маневр обгону попутного транспортного засобу в умовах недостатньої видимості.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , згідно з висновком експерта № 05-8-02/255/192д від 19 серпня 2019 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді політравми: травми голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки, перелому нижньої щелепи, забійних ран, саден, синців обличчя, травми грудної клітки з переломами обох ключиць, двобічними переломами ребер з розривами обох легень, серцевої сорочки, серця, саден грудної клітки, травми органів черевної порожнини з розривами печінки, саден тулуба, внаслідок отримання яких загинув на місці пригоди;

- пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_14 , згідно з висновком експерта № 05-8-02/256/194д від 19 серпня 2019 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді сполученої травми голови та тулуба: черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, з ушкодженням твердої мозкової оболонки, крововиливів під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, крововиливу в м`які тканини черепа, перелому нижньої та верхньої щелеп, синців, саден та ран на голові, закритої травми тулуба у вигляді переломів ребер ліворуч, забою обох легень, крововиливу у жирову клітковину лівої нирки, розмізчення селезінки, синців грудної клітки, гемоперитонеуму, внаслідок отримання яких загинув на місці пригоди;

- пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_15 , згідно висновку експерта № 05-8-02/257/193д від 28 жовтня 2019 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді травми голови, перелому кісток склепіння та основи черепа, з ушкодженнями твердої мозкової оболонки, забою головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки, крововиливу в м`які тканини голови, переломів нижньої і верхньої щелеп, перелому кісток носа, забійної рани, саден, синців на голові, травми грудної клітки у вигляді перелому 2-го ребра справа, ушкодження кореня правої легені, забою обох легень, саден грудної клітки, що супроводжувалась внутрішньою кровотечею, внаслідок отримання яких загинув на місці пригоди;

- пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку експерта № 02-10/1064 від 20 листопада 2020 року, отримала травми у вигляді: травми грудної клітини з переломом грудини, забоями обох легень, попаданням крові та повітря в ліву плевральну порожнину зі стисненням легень; травма живота з розривом селезінки та крововиливом у черевну порожнину, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, перелом п`ясних кісток, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, рани м`яких тканин лобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, садна м`яких тканин голови, грудної клітки, верхніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- пасажир автобуса «Богдан А-09211», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1065 від 20 листопада 2020 року отримала травми у вигляді перелому передньої стінки лівої лобної пазухи, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травма голови зі струсом головного мозку, крововиливами обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, гематома (крововилив) м`яких тканин правого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- пасажир автобуса «Богдан А-09211», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до висновку судово- медичної експертизи № 02-01/1884 від 25 листопада 2020 року отримала травми у вигляді вивиху лівого стегна, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, садна м`яких тканин голови та обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- пасажир автобуса «Богдан А-09211», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/1083 від 25 листопада 2020 року отримала травми у вигляді травми грудної клітки з переломом п`ятого ребра справа, перелом правої лопатки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автобуса «Богдан А-09211», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , а саме вимог пункту 11.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та водієм автомобіля «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_12 вимог пункту 14.6 г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до висновку експерта № 4/598 від 15 вересня 2020 року, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_19 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу в якій просили вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, та призначити йому покарання із застосуванням вимог ч.1 ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, із іспитовим строком 2 роки.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначають, що першочерговою причиною ДПТ слугував маневр обгону автомобілем «Daewoo Lanos» під керуванням ОСОБА_12 з порушенням правил дорожнього руху. Вказують, що місцевим судом не в достатній мірі враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутність обтяжуючих покарання обставин, та наявність пом`якшуючих покарання обставин. Також вважають, що місцевим судом не мотивовано, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Не погоджуючись з вироком місцевого суду, представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просив вирок скасувати, та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, і призначити йому максимально суворе покарання відповідно до санкції даної статті.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що місцевим судом безпідставно не взято до уваги висновок експерта №4/85Е-20 від 21.12.2020 , згідно якого порушення п.14.6.г ПДР України загиблим водієм ОСОБА_12 не перебуває в причинному зв`язку з виникненням ДТП, і як наслідок необґрунтовано не змінено обвинувачення. Вказує, що в результаті дій водія ОСОБА_7 загинуло 3 особи, спричинено тілесні ушкодження 4 особам, а тому призначене обвинуваченому покарання є м`яким.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану ними апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги представника потерпілих просили відмовити, думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 , які підтримали подану представником потерпілих апеляційну скаргу та просили її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника просили відмовити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, просив вирок місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, досліджених судом, та ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 286 КК України є вірною.

Оскільки учасники судового провадження не оспорюють доведеність винуватості, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , тому судом апеляційної інстанції вирок місцевого суду перевіряється лише в частині призначеного покарання ОСОБА_7 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому покарання та необхідність застосування вимог ст. 75 КК України, а також доводи потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника ОСОБА_11 про м`якість призначеного покарання, колегія суддів вважає безпідставними, а тому апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно приписів ст. 75 КК України - якщо суд при призначенні покарання, в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 місцевий суд достатньо виконав вимоги ст. 50, 65, 66, 67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши те, що обвинувачений не переховувався від органів досудового розслідування та суду, надавав всі пояснення, завжди з`являвся на виклики слідчого, надавав необхідні документи, а також суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, який хоча і вчинений з необережності, проте відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, наслідки, що настали від кримінального правопорушення (загибель трьох людей, отримання чотирма потерпілими тілесних ушкоджень різної тяжкості), позицію потерпілих, які наполягали на реальному позбавленні волі, практику Верховного Суду при призначенні основного покарання в разі загибелі потерпілих по справам даної категорії, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 286 КК України, у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , та звільнення обвинуваченого від відбування реального покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, внаслідок ДТП, яке сталося в тому числі з його вини, загинули троє людей, та отримали тяжкі тілесні ушкодження четверо людей, вину у вчиненому визнав частково, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наполягали на призначенні покарання у виді реального позбавлення волі, тому його виправлення можливе лише при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі, яке призначено судом першої інстанції в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст. 286 КК України.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості чи м`якості в поданих апеляційних скаргах не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим чи м`яким колегія суддів підстав не вбачає.

Стороною захисту в ході апеляційного розгляду надано квитанції про відшкодування обвинуваченим завданих потерпілим збитків на загальну суму 18 000 грн., датовані 21.12.2021 ( тобто напередодні судового засідання апеляційного суду), однак вказана обставина не може слугувати підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.

На думку колегії суддів всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та конкретні обставини справи, а саме наявність обопільної вини, були враховані судом першої інстанції при призначенні останньому покарання, в тому числі і відсутність обтяжуючих покарання обставин, вік та стан здоров`я обвинуваченого, і у цьому випадку не є такими, що свідчили б про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом вірно вказано про відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а те, що обвинувачений не переховувався від органу досудового розслідування, надавав всі покази, завжди з`являвся на виклики слідчого, надавав необхідні документи, є належною процесуальною поведінкою особи, а тому доводи обвинуваченого та його захисника в цій частині є неспроможними.
Як вбачається з апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , останній, посилаючись на висновок експерта №4/85Е-20 від 21.12.2020 та інші матеріали справи, вказує про те, що порушення п.14.6.г ПДР України загиблим водієм ОСОБА_12 не перебуває в причинному зв`язку з виникненням ДТП, а тому ДТП відбулося лише з вини ОСОБА_7 , при цьому в апеляційних вимогах просить призначити більш суворе покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , врахувавши дану обставину.
Колегія суддів вважає, що місцевий суд, посилаючись на висновки експертів та показання безпосередньо допитаних експертів в судовому засіданні, вірно вказав у вироку про те, що прокурором не було змінено пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, а суд позбавлений можливості виходити за межі пред`явленого обвинувачення, що може потягти за собою погіршення становища обвинуваченого. При цьому, місцевим судом констатовано той факт, що в жодного експерта не було сумнівів в тому, що в момент зіткнення задня частина автомобіля «Daewoo Lanos» під керуванням ОСОБА_12 знаходилася на осьовій лінії, тобто маневр обгону не був завершеним, оскільки в свою смугу руху повністю автомобіль не повернувся, а тому порушенням ПДР України обох водіїв знаходяться у причинному зв`язку з наслідками ДТП.
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - ОСОБА_11 на те, що ДТП відбулося лише з вини ОСОБА_7 , у зв`язку з чим йому необхідно призначити більш суворе покарання.
Призначене ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки є співмірним протиправному діянню, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів та досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, як про це просять обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, відсутні, також відсутні і підстави для постановлення нового вироку та призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, як про те просять потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представник ОСОБА_11 .

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , і представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді