ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6666/17 Номер провадження 11-кп/814/82/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0002751 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 , який брав участь у даному провадженні, на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 21 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Антонівка Шполянського району Черкаської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, працюючий машиністом ПрАТ «Полтавпиво», несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за:

- ч. 2 ст.307 КК України - на 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, що є його власністю;
- ч.1 ст. 309 КК України на 2 місяці арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно засуджений на 6 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, що є його власністю.
Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 2570,62 грн витрат за проведення судових експертиз.

Водночас, суд виключив з обвинувачення епізод незаконного придбання в кінці червня 2017 року у селі Вороніна Полтавського району та області, виготовлення та зберігання за місцем проживання в АДРЕСА_1 , особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого як з метою збуту, так і без мети збуту.
Також, суд виключив з обвинувачення кваліфікуючу ознаку ч.2 ст.307 КК України вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України.
Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

У період часу із кінця червня 2017 року по 12 год. 50 хв. 21 липня 2017 року обвинувачений умисно, незаконно, без мети збуту, зберігав та перевозив по проспекту Миру, 18, у м. Полтава в салоні автомобіля BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , у медичному шприці особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,165 г.
Крім того, ОСОБА_8 05 липня 2017 року близько 13 години, перебуваючи біля будинку №3 по вулиці Ю. Побєдоносцева в м. Полтава, умисно, незаконно, з метою збуту зберігав та збув залегендованій особі ОСОБА_10 за 80 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,414 г.
21 липня 2017 року приблизно о 09 годині 50 хвилин обвинувачений, перебуваючи біля гаражу, що навпроти будинку №79 по вулиці Героїв АТО в м. Полтава, умисно, повторно, незаконно, з метою збуту зберігав та збув залегендованій особі ОСОБА_10 за 80 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,413 г.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду, а провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпанням можливості їх отримати.
При цьому зазначає про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому відсутнє сформульоване обвинувачення, а міститься лише зміст підозри.
Крім того, вважає, що зазначення в обвинувальному акті твердження про те, що він вчинив кримінальне правопорушення, свідчить про порушення засад законності та презумпції невинуватості.
З огляду на викладене, стверджує про порушення його права на захист.
Ставить під сумнів законність підстав для початку досудового розслідування кримінального провадження з огляду на те, що 21 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення, вчинене 05 липня 2017 року, тобто про обставини, які ще не настали.
Стверджує про безпідставне внесення 03 серпня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.
Наголошує, що речові докази не досліджувались та не були відкриті стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, а тому не можуть бути доказами його винуватості.
У зв`язку з цим, вважає недопустимими доказами висновки експертів, які отримані в результаті дослідження речових доказів.
Вказує, що місцевим судом не встановлено, що наркотичні засоби, які були предметом дослідження, є тією самою речовиною, яку обвинувачений нібито передав залегендованій особі, та яка була вилучена під час проведення обшуку.
Стверджує про недопустимість доказів, отриманих внаслідок проведення обшуку, оскільки у проведенні слідчої дії брали участь оперативні працівники.
Вказує про відсутність доказів на підтвердження того, що грошові кошти виділялися для проведення оперативної закупки.
Звертає увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження ухвал слідчих суддів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді аудіо-, відео контролю особи та вважає недопустимими доказами відповідні протоколи.
Наголошує, що диск, на якому зафіксовано допит в судовому засіданні 27 серпня 2018 року в режимі відеоконференції свідка ОСОБА_10 має порушення.
Вважає недопустимим доказом протокол його освідування від 21 липня 2017 року, оскільки слідча дія проведена з порушенням вимог ст.241 КПК України.
Стверджує про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час його затримання 21 липня 2017 року та при проведенні обшуку автомобіля.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Також прокурор наполягає на необхідності засудження ОСОБА_8 за епізодом незаконного придбання в кінці червня 2017 року у селі Вороніна Полтавського району та області, виготовлення та зберігання за місцем проживання в АДРЕСА_1 , особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого як з метою збуту, так і без мети збуту.

Крім того, стверджує про безпідставне виключення судом із обсягу обвинувачення кваліфікуючої ознаки ч.2 ст.307 КК України вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу на рішення суду в частині виключення із обсягу обвинувачення кваліфікуючої ознаки ч.2 ст.307 КК України та наполягав на її задоволення в частині призначення більш суворого покарання та необхідності засудження ОСОБА_8 за епізодом незаконного придбання в кінці червня 2017 року, виготовлення та зберігання за місцем проживання особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого як з метою збуту, так і без мети збуту, перевіривши матеріали провадження, дослідивши докази, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення ОСОБА_8 у зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів ґрунтується, зокрема, на доказах, отриманих у результаті проведених негласних слідчих (розшукових) дій у виді аудіо-, відеоконтролю особи.
Колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_8 про те, що докази, здобуті під час проведення саме цих негласних слідчих дій, є недопустимими доказами з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
Для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.
Частина дванадцята ст.290 КПК України фактично передбачає кримінальну процесуальну санкцію стосовно сторін кримінального провадження, яка реалізується в разі невиконання сторонами обов`язку щодо відкриття матеріалів. Вона полягає в тому, що в майбутньому суд не має права допустити відомості як докази у невідкритих матеріалах.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2017 року (справа № 5-364кс16), невідкриття матеріалів сторонами одна одній у порядку ст. 290 КПК України після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.
Зазначену правову позицію підтвердила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 640/6847/15-к, при цьому вказала, що для доведення допустимості результатів НСРД мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою для їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їхні постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки зміст цих документів дасть сторонам можливість перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону під час їх проведення у кримінальному провадженні.
Згідно з ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Обов`язковим елементом порядку отримання доказів у результаті НСРД є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.
Документи, які стали правовою підставою проведення НСРД (зокрема, не розсекречені на момент звернення до суду з обвинувальним актом), не можуть вважатися додатковими матеріалами до результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, отриманими до або під час судового розгляду, оскільки є їх частиною.
Ці процесуальні рішення виступають правовою підставою проведення НСРД, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, і повинні перевірятися та враховуватися судом під час оцінки доказів.
Стороні захисту не відкривалися і в матеріалах кримінального провадження відсутні ухвали слідчого судді щодо дозволу на проведення НСРД у виді аудіо,- відеоконтролю особи.
При цьому, наявний в матеріалах провадження лист голови Апеляційного суду Полтавської області №01-54/46/18 від 29 березня 2018 року про дозвіл на проведення НСРД, не є процесуальним рішенням, а тому не може підтвердити наявність правових підстав їх проведення.
Враховуючи викладене, колегія суддів визнає протоколи за результатами проведення негласних слідчих дій у виді аудіо-, відеоконтролю особи від 09 серпня 2017 року (т.1. а.с. 162-163, 164-165) із відеозаписами на картах пам`яті №304т/101 та №310т/101, а також лист голови Апеляційного суду Полтавської області №01-54/46/18 від 29 березня 2018 року про дозвіл на проведення НСРД (т.1 а.с.103) недопустимими доказами.
Проте, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на інших, належних та допустимих доказах, що були досліджені судом.
Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений, хоча вину свою і не визнав, проте не заперечував, що в салоні автомобіля BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , яким він користувався, був виявлений та вилучений медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - опієм ацетильованим.
Згідно з даними протоколу обшуку автомобіля BMW 320, д.н.з. НОМЕР_1 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 13 липня 2017 року та з висновками судових експертиз, з салону цього транспортного засобу 21 липня 2017 року вилучено медичний шприц, заповнений особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - опієм ацетильованим масою в перерахунку на суху речовину 0,165 г (т.1 а.с.54, 55-59, 120-127).
Доводи обвинуваченого про недопустимість як доказу протоколу обшуку суперечать вимогам закону.
Так, обшук проведено слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , після внесення відомостей до ЄРДР, на підставі ухвали слідчого судді, зокрема, з метою виявлення та вилучення заборонених для обігу наркотичних засобів, в присутності двох понятих, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону (ст.234-236 КПК України), а протокол за його результатами відповідає приписам ст.104 цього Кодексу.
Не застосування технічних засобів фіксування слідчої дії в даному випадку не є підставою визнання доказу недопустимим, оскільки вимоги п.10 ст.236 КПК України щодо обов`язкового фіксування обшуку за допомогою аудіо- та відеозапису на підставі Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, висновки судового експерта відповідають вимогам ст.101 та ст.102 КПК України, дослідження проведені з дотриманням процесуального порядку призначення й проведення експертизи, ґрунтуються на допустимих доказах.
Викладені в протоколі обставини виявлення у транспортному засобі та вилучення медичного шприца з рідиною підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були присутні під час цієї слідчої дії.
Всі ці докази, всупереч твердженням обвинуваченого, були відкриті стороні захисту у відповідності до вимог ст.290 КПК України, що підтверджується дослідженим апеляційним судом протоколом ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 18 серпня 2017 року.
При цьому жодних зауважень щодо протоколу ні обвинувачений, ні його захисник не висловлювали.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильною кваліфікацію його дії за ч.1 ст.309 КК України.
Доводи обвинуваченого про недоведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, також є непереконливими.
Фактичні обставини, за яких обвинувачений в ході проведення контролю за вчиненням злочину передавав залегендованій особі ОСОБА_10 шприци з коричневою рідиною та отримував грошові кошти, ніким із учасників провадження не оспорюються.
Доводи ОСОБА_8 про те, що він віддавав ОСОБА_10 речі, які зберігав на його прохання, а отримані кошти є поверненням боргу спростовуються дослідженими судом доказами і обґрунтовано визнані способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, з чим погоджується і колегія суддів.
Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що під час контролю за вчиненням злочину ОСОБА_8 знав і розумів, що продає йому опій ацетильований.
Всупереч доводам обвинуваченого, допит належним чином зафіксований під час запису судового засідання технічними засобами.
Жодних об`єктивних даних, які б свідчили про те, що цей свідок оговорює обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.
Навпаки, його показання підтверджуються дослідженими судом протоколами про результати контролю за вчиненням злочину під час оперативних закупок 05 та 21 липня 2017 року з відповідними додатками.
З цих доказів видно, що працівники поліції здійснили ідентифікацію відповідних грошових коштів, вручили залегендованій особі, яку перед цим оглянули та пересвідчились у відсутності заборонених речей.
Після цього зазначена особа брала гроші, йшла до місця зустрічі з ОСОБА_8 , а потім поверталася та видавала медичні шприци, заповнені рідиною, яка згідно з висновками судово-хімічних експертиз є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опієм ацетильованим масою в перерахунку на суху речовину 0,414 г. та 0,4130 г. відповідно.
Викладені в протоколах обставини закупівлі свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були понятими під час проведення оперативних закупок у ОСОБА_8 , підтвердили під час допиту в судовому засіданні.
Допити усіх свідків проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності обвинуваченого та його захисника, які не були позбавлені права задавати свідкам питання.
Оперативні закупки проведені з дотриманням вимог КПК України, на підставі постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та відповідних доручень, які були розсекречені та відкриті стороні захисту згідно з приписами ст.290 КПК України.
Порушень вимог ст.275 КПК України щодо використання конфіденційного співробітництва колегією суддів не встановлено.
Всупереч доводам сторони захисту, слідчий може проводити негласні слідчі (розшукові) дії самостійно, спільно з уповноваженими оперативними підрозділами, залучати до їх проведення інших осіб, а також доручати їх проведення уповноваженим оперативним підрозділам (п.6 ст.246 КПК України, п.3.1. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України №114/1042/516/1199/936/1687/5).
В свою чергу, приписами п.3.8. цієї Інструкції передбачено можливість уповноваженого оперативного підрозділу для виконання доручення слідчого, прокурора з урахуванням необхідності забезпечення умов для проведення негласних слідчих (розшукових) дій залучати на підставі свого завдання відповідні оперативні та оперативно-технічні підрозділи.
Виділення грошових коштів спеціального призначення у сумі 160 гривень для проведення оперативних закупок підтверджується довідкою №11/374 від 23 листопада 2017 року.
Порушень кримінального процесуального закону під час отримання змивів з рук обвинуваченого після його затримання допущено не було, а тому відсутні підстави стверджувати про недопустимість як доказу протоколу освідування від 21 липня 2017 року.
Версія обвинуваченого про можливу підміну працівниками поліції придбаного залегендованою особою наркотичного засобу є вочевидь надуманою, не підтверджується жодними об`єктивними даними, а навпаки спростовується наведеними у вироку доказами щодо обставин оперативної закупки.
Таким чином, за результатами оцінки доказів у порядку, передбаченому ст.94 КПК України, оцінюючи протоколи негласних слідчих дій у виді оперативних закупок, колегія суддів вважає, що такі дії були здійснені з додержанням вимог статей 246-257 цього Кодексу, є належними і допустимими доказами.
Оцінивши наведені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні цього злочину та правильною кваліфікацію його дії за ч.2 ст.307 КК України.
Твердження ОСОБА_8 про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, оскільки він не містить сформульованого обвинувачення, є помилковими.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що 18 серпня 2017 року був складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 з дотриманням вимог КПК України щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації його дій.
Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Отже, немає підстав стверджувати про невідповідність обвинувального акта вимогам статті 291 КПК України, чи порушенням при його складанні засад законності та презумпції невинуватості, про що стверджує обвинувачений в апеляційній скарзі.
Твердження обвинуваченого про безпідставне внесення 03 серпня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення та про відсутність підстав для початку досудового розслідування суперечить приписам ч.1 ст.214 КПК України, відповідно до яких слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Що стосується доводів прокурора про необхідність засудження ОСОБА_8 за епізодом незаконного придбання в кінці червня 2017 року, виготовлення та зберігання за місцем проживання особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого як з метою збуту, так і без мети збуту, колегія суддів наголошує про таке.
За наслідками судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_8 цього епізоду, у зв`язку із чим суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про виключення його з обвинувачення.
Обґрунтовано також суд виключив з обвинувачення кваліфікуючу ознаку ч.2 ст.307 КК України вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, з чим погодився і прокурор в судовому засіданні апеляційного суду.
Визначаючи вид та розмір покарання, місцевий суд дотримався вимог статей 65, 50, ч.1 70 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставин, які його пом`якшують.
Покарання у встановленому місцевим судом розмірі, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і є справедливим.
Тому відсутні підстави для призначення більш суворого покарання, про що просив прокурор в апеляційній скарзі.
Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації половини належного йому майна, оскільки судом під час розгляду кримінального провадження встановлено, що виконання об`єктивної сторони злочину зумовлювалося корисливим мотивом.
Отже, апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 21 грудня 2018 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Визнати протоколи за результатами проведення негласних слідчих дій у виді аудіо-, відеоконтролю особи від 09 серпня 2017 року (т.1. а.с. 162-163, 164-165) із відеозаписами на картах пам`яті №304т/101 та №310т/101, а також лист голови Апеляційного суду Полтавської області №01-54/46/18 від 29 березня 2018 року про дозвіл на проведення НСРД (т.1 а.с.103) недопустимими доказами і виключити з мотивувальної частини вироку посилання на них як на докази винуватості ОСОБА_8 .

У зв`язку з набранням вироком законної сили, взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.

Строк покарання рахувати з 10 листопада 2021 року.

Заставу у розмірі 48000 гривень повернути заставодавцю.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4