КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЙІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів.
Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, як незаконну та необґрунтовану, та обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.
Окрім того, ні прокурор в судовому засіданні, ні суддя не навели наявність обґрунтованих та достатніх ризиків для продовження запобіжного заходу та не навели жодних підстав для не застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту.
При цьому суддя, вказуючи на ризики, не вказує на достатні обґрунтування цих ризиків і не наводить підстав чому саме тримання під вартою, а не домашній арешт або інший запобіжний захід може усунути ці ймовірні ризики.
Апелянт вважає, що до ОСОБА_6 може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, який повністю усуне ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та інших ймовірних ризиків вказаних в клопотанні та ухвалі суду, а враховуючи стан здоров`я ОСОБА_6 вказаний ризик є неможливим зовсім.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області, як незаконне та необґрунтоване.
Обвинувачений вважає, що суд, приймаючи рішення про продовження йому строку тримання під вартою порушив його права, оскільки він був позбавлений можливості, відповідно до ст. 68 КПК України користуватись послугами перекладача та відповідно до вимог ст. 42 КПК України, спілкуватись рідною мовою.
Окрім того, апелянт зазначає, що при продовження строку тримання під вартою суд не врахував довідки щодо стану його здоров`я та виписки з медичної частини СІЗО №13, в якій зазначені його хвороби та необхідність залучення додаткових лікарів, які відсутні в СІЗО.
Також суд не взяв до уваги, що житлом та необхідними речами йому допомагав настоятель Храму в м. Макарові, де він прожив близько трьох років, та наявного в справі свідоцтва настоятеля Храму ОСОБА_7 про те, що в разі необхідності обвинуваченому готові надати допомогу та дім.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника та обвинуваченого про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.
Так, суд, розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою, врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, а тому вказана обставина та підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого він обвинувачується дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, можливість переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 не одружений, не працює, немає постійного місця проживання в Україні, постійного місця роботи, а відповідно і не має міцних соціальних зв`язків.
Окрім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував наявність ризику того, що обвинувачений зможе в незаконний спосіб впливати на свідків, які ще не допитані судом в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні насильницького злочину, а також те, що в матеріалах справи існують дані про наявність відносно ОСОБА_6 іншого кримінального провадження за ч. 2 ст. 121 КК України, а, отже, і існування ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, доводи захисника про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б свідчили, що обраний ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, а тому колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним в ухвалі суду ризикам, аніж тримання під вартою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Посилання захисника щодо можливості зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та навів мотиви, з яких прийняв таке судове рішення.
Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції від 12 жовтня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, колегія суддів приходить до висновку, що підстави, у зв`язку з наявністю яких обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як про те ставить питання захисник, оскільки такий запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.
Доводи захисника та обвинуваченого щодо неврахування судом стану здоров`я ОСОБА_6 є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, серед іншого, врахував стан здоров`я обвинуваченого та пояснення ОСОБА_6 про те, що в слідчому ізоляторі йому надається медична допомога, а в разі неможливості її надання така допомога надається за межами установи.
Доводи обвинуваченого про те, що суд, приймаючи рішення про продовження йому строку тримання під вартою порушив його права, оскільки він був позбавлений можливості, відповідно до ст. 68 КПК України, користуватись послугами перекладача та, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, спілкуватись рідною мовою є безпідставними.
Так, матеріали провадження не містять будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 звертався до суду на мові, якою він володіє, а також відсутні дані про те, що обвинуваченому чинилися будь-які перешкоди до того, щоб звертатися до суду рідною або іншою мовою, якою він володіє.
Як убачається з оскаржуваного рішення, суд під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, врахував процесуальну поведінку обвинуваченого в суді, де він робить вигляд, що не розуміє українську і російську мову (на яку здійснюється переклад судового провадження), в той час, як з доказів по справі вбачається, що під час досудового розслідування він розумів запитання, які ставились йому слідчим українською мовою і вільно давав на них відповідь російською мовою і такі дії суд розцінив як намагання обвинуваченого чинити перешкоди кримінальному провадженню в інший спосіб.
Колегія суддів погоджується з оцінкою згаданих обставин в ухвалі суду першої інстанції, враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 викладена ним власноруч на російській мові, якою, судячи з тексту апеляційної скарги ОСОБА_6 володіє вільно.
Доводи обвинуваченого про те, що суд не взяв до уваги, що житлом та необхідними речами йому допомагав настоятель Храму в м. Макарові, де він проживав, та наявного в справі свідоцтва настоятеля Храму ОСОБА_8 про те, що в разі необхідності обвинуваченому готові надати допомогу, не можуть бути взятими до уваги, оскільки вказані обвинуваченим обставини не нівелюють ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Ірпінського міського суду Київської області про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 12 жовтня 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9

Справа №370/2156/18

Провадження №11-кп/824/4323/2021
Головуючий у І інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1