Справа № 308/6737/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000558 від 15.04.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України -,

В С Т А Н О В И В :
На стадії судового розгляду кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000558 від 15.04.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без можливості внесення застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
В обґрунтування вказаного клопотання зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Як зазначає прокурор наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події від 15.04.2021, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 15.04.2021, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2021 з потерпілою ОСОБА_6 , протоколом проведення слідчого експерименту від 15.04.2021 з підозрюваним ОСОБА_4 , протоколом затримання ОСОБА_4 від 15.04.2021, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 15.04.2021. Обґрунтовуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу, прокурор зазначає про існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду вказують обставини даного кримінального правопорушення та наявність фактів неодноразового вчинення обвинуваченим аналогічних правопорушень раніше, що свідчить про байдуже ставлення обвинуваченого до законних вимог правоохоронних органів. ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку визнання його винним може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також ОСОБА_4 ніде не працює, дітей та утриманців не має, а тому в будь який момент може покинути місце свого фактичного проживання.
Також наявний ризик незаконного впливу на потерпілу, у зв`язку з тим, що вона впізнала нападника. ОСОБА_4 окрім того може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що підтверджується тим, що обвинувачений 8 разів судимий за вчинення насильницьких, майнових злочинів, а також злочинів проти статевої свободи та недоторканості осіб, що свідчить про явне небажання ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення.
У судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.
Захисник обвинуваченого у судовому засіданні проти клопотання сторони обвинувачення заперечив та просив суд відмовити в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до його підзахисного альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту. У спростування доводів прокурора захисник зазначив, що його підзахисний не може переховуватись від органів слідства та суду, оскільки у нього вилучені паспорти, на потерпілу вплив неможливий, позаяк вона вже давала покази у суді, при цьому можливість вчиняти злочини недоведена. Окрім того обвинувачений відшкодував шкоду потерпілій, що зазначено в самому обвинувальному акті.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, в межах заявленого клопотання, суд встановив наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Частиною 1 статті 131 КПК визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).
Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, судом установлено, що ухвалою суду від 10 червня 2021 року щодо обвинуваченого у даному провадженні ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави. Строк дії обраного запобіжного заходу був продовжений на період судового розгляду справи, зокрема до 06.01.2022.
Згідно з частинами 1, 2 статті 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК).
Зі змісту частин 3, 4 та 5 статті 199 КПК випливає, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначений у ст. 178 КПК.
Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились. Жодних доказів, які б свідчили про відсутність таких, чи наявність нових обставин, суду не надано.
Суд вважає, що ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого останній обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
Перевіряючи наявність ризику впливу обвинуваченого на свідків та потерпілу, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки чи потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Суд вважає, що ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом.
На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.
Оскільки судовий розгляд кримінального провадження ще не завершено, а свідки сторони обвинувачення судом не допитані, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу ОСОБА_4 , такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань у суді, з огляду на що суд відхиляє як безпідставні покликання захисника про неможливість впливу на таких.
При оцінці ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, судом враховується той факт, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого приходить до висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відтак доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків не знаходять свого підтвердження.
Суддя враховує твердження захисника щодо відшкодованої потерпілій шкоди, разом з тим такі дії обвинуваченого не є достатніми стримуючими факторами, що були б достатніми для зміни запобіжного заходу, з урахуванням вищеописаних ризиків, які на цей час не зменшились.
Суд враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження, які наразі не зменшились. За таких обставин необхідним є саме тримання під вартою.
Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, про який зазначав, на переконання суду не зможе запобігти реалізації вказаних вище ризиків. Застосування вказаного заходу забезпечення може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.
У зв`язку з чим клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.132, 176-178, 183, 196, 197, 199, 331, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою без визначення застави на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 24 лютого 2022 року.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».
Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 40 хв. 30 грудня 2021 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1