Провадження № 1-кп/470/88/21
Справа № 485/1162/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_6
законних представників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8
педагога - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2021 року за №0000187, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лепетиха, Березнегуватського району, Миколаївської області, громадянина України, який має повну середню освіту, офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
28 серпня 2021 року о 08 години 05 хвилин, на місцевому сміттєзвалищі, яке розташоване на відстані 580 метрів в північно-східному напрямку від с. Лепетиха Березнегуватської об`єднаної громади, Баштанського району, Миколаївської області, ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин підійшов до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який в цей час висипав сміття з мішку, та утримуючи в правій руці металеву кочергу, умисно наніс нею два удари в область правої плечової кістки неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 .

В результаті вказаних дій, ОСОБА_4 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому плечової кістки, двох ран по зовнішній поверхні правого плеча. Одна із ран та перелом плечової кістки, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як при звичайному своєму перебігу спричиняє розлад здоров`я більше 21 дня. Друга з вказаних ран в області по зовнішній поверхні правого плеча, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Враховуючи вище наведене, дії ОСОБА_4 кваліфікуються згідно висунутого обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе винним повністю, у вчиненому розкаявся. Суду пояснив, що на місцевому сміттєзвалищі, яке розташоване біля села Лепетиха, збирав металобрухт. В цей час побачив, як неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 з молодшими братами викидають сміття. Будучи переконаний, що потерпілий викрав з території його домоволодіння металеві труби, він підійшов до ОСОБА_6 та вдарив його два рази по правій руці, висловлюючи йому свої претензії. Після цього потерпілий зі своїми братами покинули сміттєзвалище.
Крім повного визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:
- заявою законного представника потерпілого ОСОБА_7 від 31.08.2021 року на ім`я начальника відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, в якій остання просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який кочергою вдарив її сина ОСОБА_6 та спричинив йому тілесні ушкодження;
- витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187, про спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_6 за кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України, та подальшою перекваліфікацією складу кримінального правопорушення на ч.1 ст.122 КК України;
- рапортом інспектора - чергового відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 31.08.2021 року про отримання повідомлення по телефону від ОСОБА_7 щодо спричинення ОСОБА_4 її сину ОСОБА_6 тілесних ушкоджень 28.08.2021 року о 08 годині;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2021 року з фототаблицею до нього з якого слідує, що ОСОБА_6 розповів та показав на місті за яких обставин та яким чином 28.08.2021 року о 08 годин ОСОБА_10 спричинив йому тілесні ушкодження;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2021 року з фототаблицею до протоколу згідно якого, ОСОБА_4 розповів та показав яким чином він наносив удари металевою кочергою потерпілому та по яких частинах тіла;
- висновком експерта від 06.10.2021 року №137 з якого вбачається, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому плечової кістки, двох ран по зовнішній поверхні правого плеча. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії загострених предметів округлої форми діаметром не менше 0,4см (металева кочерга і т.п.). Виходячи з характеристик ран та наявного перелому плечової кістки, можна сказати, що вони утворились одночасно, і час їх утворення може відповідати часу, вказаному в постанові 28.08.2021 року. Вказаний перелом та одна з ран (яка саме невідомо) по критерію тривалості розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як при звичайному своєму перебігу спричиняє розлад здоров`я більше 21 дня. Друга з вказаних ран відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здоров`я. Виходячи з кількості тілесних ушкоджень можна сказати, що потерпілому було спричинено не менше 2 ударів. Виходячи з локалізації тілесних ушкоджень, можна сказати, що потерпілий в момент спричинення тілесних ушкоджень міг як стояти, лежати чи сидіти, обличчям чи правою половиною тіла повернутий до нападника. Утворення вказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з положення стоячи є маловірогідним.
В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 , допитаний в присутності законних представників та педагога, підтвердив показання обвинуваченого та в судовому засіданні показав, що 28 серпня 2021 року приїхав зі своїми братами на сміттєзвалище неподалік від села Лепетиха з метою викинути сміття. В цей час обвинувачений почав пред`являти йому претензії та звинувачувати у крадіжки в нього металевих труб. Оскільки він заперечував свою причетність до крадіжки, то ОСОБА_4 підійшов до нього та два рази вдарив його по правій руці металевою кочергою, від чого він відчув сильний біль. Коли молодші брати закінчили викидати сміття, вони поїхали до дому, де про все розповіли батькам.
Вказані докази є належними, допустимими, достовірними, узгоджуються між собою та є достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ч.3 ст.337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів, а тому суд кваліфікує його дії в межах висунутого обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, дітей не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, постійної роботи не має, проживає за рахунок домашнього господарства, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке. на даний час віднесено до нетяжких злочинів, обставини, мотиви та наслідки його вчинення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого.
Враховуючи вище наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати меті покарання.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, беручи до уваги думку органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі, оскільки він не становить високої суспільної небезпеки, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та відповідно до вимог ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім цього, судом враховано позицію прокурора, обвинуваченого та його захисника, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків.
Запобіжний захід до обвинуваченого на момент розгляду кримінального провадження не був застосований.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речовий доказ: розкладний ніж - знищити, а металеву кочергу повернути законному володільцю - ОСОБА_4 , після набрання вироком законною сили.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, законним представникам потерпілого та потерпілому.
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1