Єдиний унікальний номер 205/2834/20
Провадження № 1-кп/205/87/21
У Х В А Л А
15 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000578 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, має вищу освіту, здійснює підприємницьку діяльність в ПП «Глай», одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч.2 ст.115 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_6 було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, оскільки має для цього матеріальну можливість та під загрозою призначення йому суворого покарання, яке за ч.2 ст. 115 КК України передбачено до довічного позбавлення волі, може вдатися до переховування від суду. Також прокурор зазначив про наявність ризику того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі й тих, що не допитані у судовому засіданні, шляхом їх схиляння їх до зміни показів або відмови від показів, оскільки йому відомо місце їх проживання та перебування.

Також у клопотанні прокурор посилається на ризики перешкоджання кримінальному провадженню з боку ОСОБА_5 шляхом штучного створення нових доказів та можливості вчиненні обвинуваченим інших злочинів відносно потерпілої, свідків та інших осіб як з метою зміни ними показів у суді, так і з метою помсти за надані раніше ними покази, враховуючи його характеризуючи дані надані свідками під час судового розгляду щодо його агресивної поведінки та неодноразового застосування до мешканців садового товариства предметів, якими можливо нанести тілесні ушкодження.

Захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість обвинувачення та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор та надмірну тривалість перебування обвинуваченого під вартою, що становить один рік та дев`ять місяців, зокрема посилався на те, що прямих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину не представлено, а доводи прокурора щодо ризиків, які обумовлюють необхідність утримання обвинуваченого під вартою, зводяться лише до припущень та не доведені належним чином. Окрім того, захисник вказував на те, що ОСОБА_5 постійно проживає не в садівничому товаристві, де відбулися події злочину, а на ж/м Червоний Камінь в м. Дніпро, що у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту унеможливить його спілкування з учасниками кримінального провадження. Також захисник звернув увагу суду на наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, зокрема дружини, яка відвідує судові засідання, а також дітей.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав свого захисника, посилаючись на свою невинуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину та відсутності ризиків переховування від суду та впливу на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні. Просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Колегія суддів, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, представника потерпілої, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає доведеними зазначені прокурором ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні. Даний висновок суду обґрунтований тим, що ОСОБА_5 особисто знайомий із свідками у кримінальному провадженні, як тими що допитані, так і тими, що на теперішній час не допитані в судовому засіданні, знає їх місце проживання та перебування, у зв`язку з чим може незаконно впливати на них шляхом їх уговорів, залякування або іншого неправомірного впливу, в тому числі й з метою змінити раніше надані в суді показання.

На підтвердження зазначеного висновку, на думку колегії суддів, вказують показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також потерпілої ОСОБА_10 , з які, кожний окремо, але послідовно та відповідно пояснювали в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_5 характеризується як достатньо агресивна людина, схильна до конфліктів та неодноразово був учасників конфліктів з мешканцями садівничого товариства «Будівельник-1», в тому числі з проявом насильницької поведінки щодо сусідів.

Незважаючи на те, що деякі свідки, в тому числі й свідок ОСОБА_11 вже допитувалися під час судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на них з боку ОСОБА_5 надалі залишається обґрунтованим, оскільки всі докази, в тому числі й письмові матеріали кримінального провадження на теперішній час не дослідженні у повному обсязі, в тому числі й протоколи слідчих дій, в яких зазначені свідки брали участь під час досудового розслідування, що може обумовити їх повторний допит у судовому засіданні. Зокрема, прокурором у судовому засіданні фактично ініційоване питання про повторний допит свідка ОСОБА_5 після дослідження письмових доказів.

Тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, та суворість передбаченого за нього покарання, не можуть бути єдиними підставами для обґрунтування ризику переховування обвинуваченого від суду та прийняття рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість, враховуючи, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, пов`язаного із спричиненням смерті людини, вчиненого із особливою жорстокістю, та під загрозою можливого застосування до нього суворого покарання у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, яке, у свою чергу, передбачено санкцією статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, у сукупності з наявністю інших ризиків, таких як незаконний вплив на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, переконливо обумовлює ризик переховування ОСОБА_5 від суду, оскільки останній має для цього матеріальну можливість.

Крім того, колегія суддів вважає, що незважаючи на достатність підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доведеності відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК, застосування домашнього арешту за місцем постійного проживання щодо ОСОБА_5 наразі не видається можливим, оскільки за адресою постійного місця проживання обвинувачений проживає спільно зі своєю дружною ОСОБА_11 , яка є свідком у кримінальному провадженні і, незважаючи, що вона вже допитана у судовому засіданні, її додатковий допит фактично ініційований стороною обвинувачення. При цьому, будь-якого іншого місця проживання, яке можливо використовувати ОСОБА_5 в якості місця виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, стороною захисту не вказано.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо надмірної тривалості застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки норми чинного КПК України не містять положень, що встановлюють максимальну сукупну тривалість застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, кореспондуючи це питання до загальних засад кримінального провадження та їх оціночної категорії розумність строків. При цьому, у відповідності до практики ЄСПЛ (справа «Талаліхіна проти України») розумність тривалості провадження оцінюється у контексті обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника і відповідних органів державної влади, а також важливість предмета спору для заявника.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність у нього соціальних зв`язків та родини, а також відсутність неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні суду не представлено доказів на підтвердження того, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 обумовлюється протипоказаннями до утримання його під вартою в умовах слідчого ізолятору. Також, колегією суддів не встановлено інших обставин, які б унеможливлювали утримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з точки зору обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, колегію суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала, а ризики, які послужили підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшилися.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку колегії суддів не спроможні забезпечити належний розгляд провадження відносно ОСОБА_5 та виконання останнім процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 13 січня 2022 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3