Справа №705/5698/21
1-кс/705/1209/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року
Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю дізнавача ОСОБА_3

розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001170 від 15.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач СД Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке погоджене прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що 14.12.2021 року близько 13:00 год., невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні супермаркету "АТБ", що розташовується за адресою: м. Умань, вул. Тищика, 35, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, таємно здійснила крадіжку мобільного телефону "Xiaomi Redmi 8-A" в чохлі якого також знаходились грошові кошти у сумі 2000 грн., які знаходились в правій кишені куртки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тим самим останній було завдано матеріальної шкоди, сума збитку встановлюється.

По даному факту розпочато кримінальне провадження №0001170, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідування 15.12.2021 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.185 ч.1 КК України.

В ході розслідування отримано рапорт о/у СРЗПВ ВКП Уманського РУП ОСОБА_6 , який повідомив, що під час перегляду камер відеоспостереження на місці вчинення кримінального проступку, а саме в супермаркеті АТБ, встановлено факт крадіжки мобільного телефону гр. ОСОБА_5 невідомою особою жіночої статі. Згідно записів з камер спостереження встановлено, що жінка сіла в автомобіль марки ВАЗ модель 2101 білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та залишила місце скоєння кримінального проступку.

15.12.2021 близько 15 год. 30 хв. в ході відпрацювання території м. Умань було виявлений вказаний т/з, в якому перебували невідомий чоловік та жінка, візуально схожа на особу, яка вчинила вище вказану крадіжку. Встановлено, що вказаними особами являються громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її чоловік ОСОБА_8 .

Опитана ОСОБА_7 показала, що 14.12.2021 близько 08 години приїхала в м. Умань разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 та двома малолітніми дітьми, на автомобілі марки «ВАЗ», моделі «2101» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з метою продажу горіхів. Зі слів останньої, 15.12.2021 близько 08 год. 00 хв. вона разом з родиною прибули в м. Христинівка, Уманського району, Черкаської області, де здійснили продаж горіхів. Після чого, близько 11 години 00 хв. повернулись в м. Умань. ОСОБА_7 повідомила, що будь-які торгові маркети не відвідувала.

Опитаний ОСОБА_8 підтвердив покази ОСОБА_7

15 грудня 2021 року в ході проведення огляду місця події за адресою: вул. Шухевича, 4, м. Умань було виявлено та вилучено автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2101» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_10 , користувачем якого являється ОСОБА_8 . Даний автомобіль поміщено на територію внутрішнього двору Уманського РУП ГУНП в Черкаській області.

Автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2101» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 оглянуто та визнано речовим доказом по кримінальному провадженні № 0001170.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 вказала, що 14.12.2021 поїхала автобусом з смт. Бабанка Уманського району до м. Умань, щоб купити продукти харчування додому, для чого зайшла в маркет «АТБ» , що розташований в м. Умань по вул. Тищика, 35. В приміщення маркету «АТБ» остання дістала свій мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8A» червоного кольору та подивилася на годинник, на якому було близько 11:00 год., та поклала його до правої кишені своєї куртки. Зі слів ОСОБА_5 в чохлі до телефону бірюзового кольору знаходилось чотири купюри по 500 грн., в загальній сумі 2000 грн., та банківська картка «ПриватБанку» співмешканця ОСОБА_11 . В приміщенні «АТБ» біля полиці з шоколадом ОСОБА_5 штовхнула незнайома жінка, яка була одягнена в куртку темно-синього кольору, яка попросила вибачення та відразу вийшла з магазину. Біля торгової каси ОСОБА_5 виявила відсутність свого мобільного телефону та разом із ним вище зазначених грошових купюр та банківської картки, які знаходились в чохлі.

За участю ОСОБА_5 було проведено впізнання особи за фотознімками, останньою було впізнано особу, яка штовхнула її в маркеті «АТБ» в м. Умань по вул. Тищика, 35, а саме ОСОБА_7 .

Враховуючи вище викладене, дізнавач приходить до висновку, що накладення арешту під час досудового розслідування по кримінальному провадженні на майно, вилучене під час огляду місця події за адресою: вул. Шухевича, 4, м. Умань, а саме: автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2101» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником якого являється ОСОБА_10 , користувачем якого являється ОСОБА_8 , необхідно здійснити в зв`язку із тим, що в подальшому вказані речі, можуть використовуватись у кримінальному провадженні як доказ, а саме як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою збереження їх як речового доказу вказане майно підлягає арешту.

В судовому засіданні дізнавач СД Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 клопотання підтримав, та просив задовольнити із зазначених в ньому підстав.

Власник майна чи його користувач в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, причини неявки не відомі.

Слідчий суддя, вислухавши думки присутніх учасників та дослідивши надані до суду матеріали клопотання, приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СД Уманського РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001170, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідування 15.12.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворювання, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (п. 58 рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (п. 42 рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року та пп. 49 - 62 «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З матеріалів клопотання вбачається, що дізнавачем не виконані вимоги передбачені ст.ст.170, 173 КПК України, а саме на підтвердження необхідності арешту майна не надано достатнього та необхідного обсягу вагомих доказів того, що автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2101» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи об`єктом кримінально протиправних дій, а отже не має законодавчо визначених ознак речового доказу, а той факт, що невстановлена особа після здійснення крадіжки здійснила переміщення на автомобілі «ВАЗ», моделі «2101» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , на думку слідчого судді, не може свідчить про наявність ознак знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2101» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , а клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стадії досудового розслідування не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

На підставі ст. ст. 98, 100, 131, 132, 169, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про арешт майна, а саме автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2101» білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0001170 від 15.12.2021 за ознаками ч.1 ст.185 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1