КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №368/519/21
Провадження №11-кп/824/4155/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

07 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Кагарлицька виправна колонія №115» матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10.09.2021 щодо ОСОБА_7 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представників ДУ «Кагарлицька

виправна колонія №115» ОСОБА_10 , ОСОБА_11

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10.09.2021 подання начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№115), погоджене з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 задоволено.

ОСОБА_7 за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2019 та Хмельницького апеляційного суду від 27.12.2019 невідбуту частину строку основного покарання у виді 2 роки 136 днів позбавлення волі замінено на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави.

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції зазначив, що згідно матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 , останній, за період перебування в ДУ «Кагарлицька виправна колоні» (№115) Київської області, характеризувався позитивно, вимог режиму тримання не порушував. Дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконував передбачені законом вимоги персоналу установи. До праці ставився сумлінно, чесно виконував свої трудові обов`язки, за що два рази був заохочений адміністрацією установи (01.04.2021 та 01.07.2021 у вигляді подяки), дисциплінарних стягнень не мав. Дбайливо ставився до майна установи і предметів , якими користувався у роботі та побуті, здійснював за ними належний догляд. Виконував роботи із самообслуговування. Не допускав порушень вимог правил пожежної безпеки та правил безпеки праці. У скоєному злочині розкаявся. Під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував та станом на 24.05.2021 відбув 1/3 частину строку покарання, тому дійшов висновку що засуджений став на шлях виправлення, та відносно нього може бути застосовано ст. 82 КК України щодо основного покарання у виді позбавлення волі та замінив невідбуту ОСОБА_7 частину основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на виправні роботи

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10.09.2021 та постановити нову ухвалу, якою в застосуванні до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст. 82 КК України відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Так, апелянт вказує, що станом на 03.06.2021, тобто на момент прийняття рішення комісією установи виконання покарань з питань застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та встановлення адміністративного нагляду про направлення на адресу Кагарлицького районного суду подання про застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України, засуджений отримав лише одне заохочення, при цьому, вказане заохочення отримано за період, що безпосередньо передував настанню пільги, а друге заохочення засуджений отримав вже під час розгляду спільного клопотання про застосування ст. 82 КК України в Кагарлицькому районному суді Київської області. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення, та не встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений наполегливо не ставав на шлях виправлення, а враховуючи поведінку засудженого протягом часу відбування покарання апелянт стверджує, що засуджений бажає настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 82 КК України, без наявності оціночних підстав, адже сам факт право слухняної поведінки протягом часу, що безпосередньо передував формальному настанню пільги, передбаченої ст. 82 КК України не є безумовною передумовою заміни основного покарання на більш м`яке у виді виправних робіт.

Також прокурор зазначає, що в спільному поданні установи виконання покарання та спостережної комісії вказується на те, що засуджений працевлаштований в липні 2020 року, однак фактично розпочав працювати лише в грудні 2020 року та відповідно заохочення за добросовісне відношення до праці отримав перед формальним настанням строку можливого застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України. Таким чином, на думку прокурора, застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст. 82 КК України у вигляді заміни основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на виправні роботи, порушує мету кримінального покарання, зокрема його каральну складову. Отже, як стверджує прокурор, висновки суду викладені в оскаржуваній ухвалі від 10.09.2021, не відповідають фактичним обставинам справи.

На апеляційну скаргу прокурора засудженим ОСОБА_7 подано заперечення, в яких останній вважає ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10.09.2021 такою, яка відповідає вимогам законодавства, є законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу прокурора безпідставною та такою, яка подана з ціллю обмежити права людини, не відповідає вимогам національного та міжнародного законодавства, так як метою покарання є виправлення особи для подальшого природного співіснування в суспільстві.

При цьому, засуджений вказує, що прокурор, як на підставу скасування ухвали суду, посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, але не наводить достатніх аргументів та доказів для підтвердження своє позиції в апеляційній скарзі.

ОСОБА_7 зазначає, що апелянт посилається на те, що засуджений має лише одне заохочення, працевлаштований на контрагентському об`єкті, при цьому не зазначаючи, що засуджений має подяки, за добросовісне ставлення до праці, не враховуючи, що особи з інвалідністю ІІ групи можуть працювати за особистим бажанням, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок в установі, не допускає порушень, та в засудженого відсутні будь-які стягнення, які б були оскаржені чи скасовані. Тобто, на думку ОСОБА_7 , в даному випадку немає жодної прив`язки до кількості заохочень протягом відбутого строку покарання. Крім того, як зазначив засуджений, позиція прокурора ґрунтується на поверхневому огляді обставин справи, без конструктивного їх аналізу, та в судовому засіданні першої інстанції обґрунтовувалася лише загальними фразами цитованими з норм матеріалів права, що перекреслює виховний сенс в призначенні покарання, під час відбування якого, особа повинна переглянути свою поведінку, зробити висновки, та стати на шлях виправлення.

Тому вважає, що він довів своє виправлення, його звільнення буде відповідати інтересам суспільства, а доводи прокурора не заслуговують на увагу, а відтак вважає, що в задоволені апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Крім того, на апеляційну скаргу прокурора, захисником засудженого також подано заперечення, в яких захисник вважає апеляційну скаргу прокурора не вмотивованою, яка не ґрунтується на нормах закону та не підтверджена належними і допустимими доказами, вважає, що оскільки ОСОБА_7 , сумлінно працював відбуваючи покарання, за що три рази був заохочений адміністрацією установи, отримав одну подяку, дисциплінарних стягнень не має, має батьків пенсіонерів, є інвалідом ІІ групи, матеріальну шкоду відшкодував в повному обсязі, таким чином став на шлях виправлення, тому відносно нього може бути застосовано ст. 82 КК України щодо основного покарання у виді позбавлення волі і вважає, що засудженому ОСОБА_7 слід замінити невідбуту частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на виправні роботи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представників установи виконання покарання, засудженого і захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та вивчивши матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2019 ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Хмельницького апеляційного суду від 27.12.2019 року вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2019 року в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Початок строку покарання: 24 січня 2020 року.
Кінець строку покарання: 24 січня 2024 року.
1/3 строку покарання: 24 травня 2021 року.
До Кагарлицького районного суду Київської області надійшло подання начальника Державної установи Кагарлицька виправна колоніа (№115), погоджене з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 10.09.2021 подання начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№115) погоджене з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністраціїзадоволено та замінено ОСОБА_7 невідбуту частину строку основного покарання за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2019 та Хмельницького апеляційного суду від 27.12.2019 у виді 2 роки 136 днів позбавлення волі на 2 роки виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена більш м`яким. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше третини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.
Необхідною умовою застосування положень ст. 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Згідно вимог ст.6 КВК України виправленнязасудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання. При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної колонії, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.
Водночас, розглядаючи подання начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№115), погоджене зі спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації, суд першої інстанції з достатньою повно не перевірив наявні відомості щодо засудженого та дійшов помилкового висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме виправними роботами.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_7 , який відбуває покарання з 24 січня 2020 року, станом на 10 вересня 2021 року відбув третину строку покарання, призначеного судом.
Згідно з характеристикою ОСОБА_7 за час перебування в ДУ «Хмельницький СІЗО» характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. У Державній установі «Кагарлицька виправна колонія № 115» засуджений відбуває покарання з 15 липня 2020 року. За період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що отримав одне заохочення, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вид, працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи», дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує загальні вимоги персоналу установи виконання покарань, виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, пройшов курси з підготовки до звільнення, із рідними і близькими підтримує зв`язки. а.с.10-11).
Однак, відбуття ОСОБА_7 визначеної законом України про кримінальну відповідальність частини покарання, дотримання порядку і умов відбування покарання та добросовісна поведінка, яка відмічена подякою начальника ВК від 03 червня 2021 року та 01 липня 2021 року, є обов`язком засудженого, відповідно до ст.ст 9, 107 КВК України, та не є безумовною підставою для застосування положень ст. 82 КК України
Водночас, з урахуванням даних про особу засудженого у сукупності з наслідками вчиненого ним злочину у виді смерті однієї людини та заподіяння тяжкого тілесного ушкодження іншій, колегія суддів вважає, що засуджений не досяг достатнього ступеня виправлення, та застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України порушує мету кримінального покарання, на що обґрунтовано посилається в апеляційній скарзі прокурор.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи та, як правильно вказує на це прокурор в апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 , хоч і був працевлаштований з 15 липня 2020 року, проте фактично розпочав працювати лише в листопаді 2020 року, при цьому одне заохочення за добросовісне відношення до праці отримав 03.06.2021, тобто перед зверненням начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№115) з поданням, погодженим з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. А інше заохочення отримав 01.07.2021, тобто вже під час розгляду зазначеного подання Кагарлицьким районним судом Київської області, що не дає колегії суддів достатніх підстав стверджувати про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, саме, за весь час відбування покарання, довів своє виправлення та став на шлях виправлення.
При цьому колегія суддів враховує, що засуджений дійсно має інвалідність, однак, даних про те, що він саме у зв`язку з інвалідністю засуджений був запізно працевлаштований в умовах відбування покарання, матеріали провадження не містять.
Що стосується того, що засудженому ОСОБА_7 за сумлінну працю та професіоналізм 29.06.2021 була оголошена подяка директора ПрАТ «ВЕНТС», то це може свідчити про виконання засудженим своїх прямих обов`язків і має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами, та не може безумовно вказувати на даний час на наявність підстав для задоволення подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115», навіть при наявності заохочення, яке отримане засудженим вже при апеляційному перегляді судового рішення.
Посилання засудженого та адвоката на те, що ОСОБА_7 є інвалідом другої групи та має батьків пенсіонерів, які мають ряд захворювань, на переконання колегії суддів, жодним чином не може свідчити про спрямованість поведінки засудженого до виправлення і перевиховання, а також про його активну участь у процесі ресоціалізації, що має враховуватись при застосуванні вимог ст. 82 КК України.
За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, аналізуючи поведінку засудженого ОСОБА_7 та йогоставлення до праці протягом всього строку відбування покарання, колегія суддів вважає, що на даний час рішення суду першої інстанції про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт - є передчасним адже,засудженимне доведено сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
А відтак, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115», погодженого з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації слід відмовити.
Керуючись ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 10.09.2021, якою задоволено подання начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№115), погоджене з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№115), погоджене з спостережною комісією при Обухівській райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4