ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/1791/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3133/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2021 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 31.10.2021 року.
Обвинувачений, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначає, що має зареєстроване місце проживання, матір похилого віку, яка потребує догляду, п`ять неповнолітніх дітей, має інвалідність 3 групи.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_6 на даний час обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, з чим погоджується колегія суддів та не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Згідно обвинувальних актів ОСОБА_6 інкриміновано ряд корисливих злочинів, які вчинялися систематично протягом тривалого проміжку часу, у кримінальному провадженні наявна велика кількість потерпілих, що обгрунтовано свідчить про можливість настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, дані про наявність у обвинуваченого законних джерел заробітку відсутні. Зі змісту обвинувальних актів вбачається, що ОСОБА_6 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та 02.12.2013 року був умовно-достроково звільнений з установи виконання покарань. Обвинувачений вказує, що має матір похилого віку, яка потребує догляду, та п`ятеро неповнолітніх дітей, разом з тим, суду доказів, які б підтверджували, що на утриманні обвинуваченого перебувають вказані особи та вони матеріально залежать від ОСОБА_6 , не надано. Судовий розгляд тільки розпочато, оскільки запобіжний захід був продовжений в підготовчому судовому засіданні, у зв`язку із чим встановлені судом ризики дійсно продовжують існувати. При цьому апеляційний суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав, тому враховуючи обсяг обвинувачення, тяжкість інкримінованих дій, кількість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Наявність у ОСОБА_6 місця проживання як і інвалідності 3 групи, про що він вказує в апеляційній скарзі, не є достатньою гарантією того, що останній утримається від вчинення дій, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З огляду на зазначені для даного провадження обставини, колегією суддів будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді