ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/1988/19 Головуючий І-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/628/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 30 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженицю, зареєстровану і проживаючу в АДРЕСА_1 ; громадянку України; з базовою загальною середньою освітою; розлучену; пенсіонера з 2013р.; раніше не судиму
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, призначено їй покарання 6 (шість) місяців арешту. Початок строку відбування покарання з моменту затримання в порядку виконання цього вироку.
Згідно вироку 20 травня 2019 року, приблизно о 22.30 годині, в АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , в порядку реагування на повідомлення ОСОБА_9 до служби «102» про адміністративне правопорушення у виді порушення громадського порядку і погроз фізичної розправи з боку ОСОБА_8 прибув екіпаж сектору реагування патрульної поліції № 2 Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області. ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп 'яніння, погрожуючи насильством поліцейському сектору реагування патрульної поліції № 2 Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області сержанту поліції ОСОБА_10 у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, з двору умисно кинула через паркан господарські вила робочою частиною у вказаного поліцейського, якому вдалося їх відбити від себе спеціальним засобом - пластиковим кийком.
На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні та захисник обвинуваченої подали апеляційні скарги.
До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від поданої апеляційної скарги, про що надав до суду письмову заяву.
Захисник обвинуваченої просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання у виді арешту строком на один місяць. Зазначає, що судом не враховано, що обвинуваченій 63 роки, має на утриманні сина з інвалідністю, за місцем проживання характеризується позитивно. Стан алкогольного сп`яніння не засвідчений лікарем, випадки зловживання алкогольними напоями не зафіксовані. Не враховано, що вона не погрожувала працівнику поліції насильством у зв`язку із виконанням службових обов`язків і відповідно не може бути засуджена за ч. 1 ст. 345 КК України. Судом не надано належної оцінки тому, що момент кидання вил є лише у свідченнях співробітників поліції, жоден із трьох сусідів не бачив, хто саме кинув вила і всі свідки зазначають різні частини тіла куди летіли вила. Вважає, що є підстави для призначення менш суворого покарання в межах санкції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судом встановлена винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, а саме: погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, погрожуючи насильством поліцейському сектору реагування патрульної поліції № 2 Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області сержанту поліції ОСОБА_10 у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, з двору умисно кинула через паркан господарські вила робочою частиною у вказаного поліцейського, якому вдалося їх відбити від себе спеціальним засобом - пластиковим кийком.
Колегія суддів вважає, що встановлені місцевим судом обставини підтверджуються показаннями потерпілого, свідків, дослідженими доказами, яким судом надано правильно оцінку.
Потерпілий показав, що ОСОБА_11 з сином перебували у своєму дворі, а поліція з іншими за двором, через паркан. ОСОБА_11 вихватила у сина вила і кинула робочою частиною в нього, оскільки стояв найближче і світив ліхтарем. В правій руці у нього був спецзасіб-пластиковий кийок, яким він зумів відбити вила і вони упали поруч. Траєкторія польоту вил була спрямована у верхню частину стегна його правої ноги.
Крім того, потерпілий пояснив, що автомобіль поліцейські зупинили метрах в 5-ти від воріт, вмикали проблескові маячки. Побачивши поліцію обвинувачена з сином сховалися у свій будинок. На вулиці було темно, тому вони підсвічували ліхтарями, на порозі горіло світло. Через деякий час ОСОБА_11 з сином вибігли у двір, вони були п`яні, погрожували, у т.ч. вбити, нацьковували собак. У сина в руках були вила. Вони представились поліцейськими, однак ті називали їх наркоманами.
ОСОБА_12 пояснив ОСОБА_11 з сином вийшли з будинку. Представились їм поліцейськими і назвали причину скарга сусідки, підсвічували ліхтарями. Ті почали висловлюватися на їхню адресу нецензурною лайкою, мова нерозбірлива, за поведінкою вони п'яні, погрожувала вбити. ОСОБА_11 вихватила у сина вила і кинула їх в потерпілого ОСОБА_13 , який стояв найближче до паркану. Той зумів відбити вила кийком. Вила перелетіли через паркан і робочою частиною були спрямовані в область приблизно вище пояса, в праву передню частину тіла.
Поліцейський ОСОБА_14 пояснив, що вони представились поліцейськими, назвали мету. ОСОБА_11 з сином висловлювалися нецензурною лайкою, ображали, забороняли заходити у двір. Поліцейські стояли за парканом, на вулиці. ОСОБА_11 вихватила у сина вила і кинула їх робочою частиною в поліцейського ОСОБА_13 , в праву частину низ живота-бедро. Той крикнув, що вона кинула в нього вила. Потерпілий казав, що вила відбив від себе. В цей час присутнім був ще і ОСОБА_15 . ОСОБА_11 була з ознаками алкогольного сп`яніння невнятна мова, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода.
ОСОБА_9 пояснила поліцейських було 3-4 чоловіка, приїхали на автомобілі з проблесковими маячками і написами «поліція». Садигова була п`яна, ледь розмовляла, вона з сином була у своєму дворі. На вулиці з поліцією знаходились ОСОБА_15 і сусідка ОСОБА_16 . Поліцейські були у однострої поліції (форменному одязі), представлялися. Бачила, як з двору через паркан в бік поліції вилетіли вила, робочою частиною вперед, потім вони лежали на землі. Хто кинув вила ОСОБА_11 чи її син, не бачила.
ОСОБА_17 суду пояснив, поліцейських було троє, в однострої поліції, з жетонами, поруч службовий автомобіль з написами «поліція» і проблесковими маячками. Поліцейські представилися, знаходились біля двору ОСОБА_11 , вона сама з сином перебували у дворі. Поліцейські просили їх вийти з двору до них. Садигова з сином не вірили, що вони поліцейські, ображали їх і нецензурно лаялися. Він стояв позаду поліцейських і бачив, як з двору через паркан вилетіли вила робочою частиною вперед. Вперше вила побачив вже за двором, хто кинув не бачив. Поліцейський, в якого вони мали влучити за траєкторією польоту відскочив і вони впали поруч. ОСОБА_11 була п`яна за невнятною мовою і поведінкою.
Свідок ОСОБА_18 пояснила, що поліція прибула на автомобілі з увімкненими проблесковими маячками, були в однострої поліції із спецзасобами. Вони представлялися ОСОБА_11 , повідомили що приїхали розібратися в конфліктній ситуації. Садигова нецензурно їх обзивала, сварилася з усіма, «несла п`яний бред». Садигова з сином перебували у своїму дворі, а всі інші, за парканом на вулиці. У поліцейського автомобіля були увімкнені фари і у дворі було світло, тому було достатньо видно. Події бачила частково, оскільки відволікалася на свою дитину, яка залишилася вдома. Поліцейські стояли найближче до паркана, бачила як з двору в поліцейських вилетіли вила робочою частиною вперед, поліцейський зміг ухилитися. Хто саме кинув вила вона не бачила.
Наведені показання потерпілого та свідків узгоджуються між собою, є послідовними. Враховуючи, що останні попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, колегія суддів не вбачає об`єктивних підстав ставити під сумнів показання вказаних осіб, які стороною захисту не спростовані. Крім того, захисник вказуючи, що момент кидання вил є тільки у свідченнях співробітників поліції, не наводить обставин, які б давали підстави не довіряти показанням співробітників поліції.
Безпідставними є доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, оскільки об`єктивна сторона злочину може бути виражена у погрозі. Відповідальність за ч. 1 ст. 345 КК України настає, коли мала місце погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна. Така погроза має бути дійсною і реальною. Погроза може виражатися у висловлюванні (усно, письмово, із застосуванням технічних засобів), у жестах, а також у інших діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням вбивства, застосуванням до нього насильства чи знищенням його майна. Під погрозою насильством слід розуміти погрозу заподіяння потерпілому побоїв, тілесних ушкоджень, інших насильницьких дій. До того ж, як вірно зазначив суд першої інстанції, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення.
В даному випадку ОСОБА_8 , розуміючи, що до неї приїхали співробітники поліції, які були у форменому одязі, представилися, їх автомобіль був з проблисковими маячками, умисно кинула в них вила робочою частиною вперед, при цьому поліцейський ОСОБА_10 зміг їх відбити від себе спецзасобом-кийком і відскочити.
З урахуванням встановлених судом обставин апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 повністю доведена та підтверджується доказами, які вказані судом у вироку. Щодо посилань адвоката на те, що лікарем не було засвідчено стан алкогольного сп`яніння обвинуваченої в день вчинення злочину, колегія суддів зазначає, що для визнання вказаної обставини такою, що обтяжує покарання, достатньо того, що всі свідки підтвердили, що обвинувачена була в стані алкогольного сп`яніння, яке виражалося в невнятній мові, запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Для встановлення цієї обставини не обов`язково проводити медичне освідування особи.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджениха також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 65 КК України та розяснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена раніше не судима; пенсіонер з 2013р.; не перебуває на обліках у нарколога, психіатра; за місцем проживання характеризується позитивно; розлучена. Обставин, що пом`якшують покарання, суд не встановив. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченій меншої міри покарання, аніж визначена судом, враховуючи, що злочин спрямований проти авторитету органів державної влади, обвинувачена вини не визнала, не розкаялася, як встановлено судом, кримінальному провадженню не сприяла. Вік обвинуваченої та відсутність судимостей не зменшують суспільної небезпечності вчиненого, а наявність на її утриманні сина з інвалідністю не підтверджено матеріалами справи. Саме арешт в максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 345 КК України, відповідатиме принципам індивідуалізації покарання, достатності для особистої та загальної превенції.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинуваченої є вмотивованими, підтверджуються дослідженими доказами, у зв`язку із чим підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 30 червня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий
Судді: