ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 398/3271/16-к Номер провадження 11-кп/814/98/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17

перекладача ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003253, за апеляційними скаргами прокурора відділу Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_19 , обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 з доповненнями, захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , з доповненнями, на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 травня 2019 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком визнано винуватими та засуджено:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст.187 КК України - на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч.3 ст. 289 КК України - на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч. 1 ст. 263 КК України - на 5 років позбавлення волі, ч.2 ст.309 КК України - на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_13 остаточне покарання - 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
ОСОБА_14 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шульгинка Старобільського р-ну Луганської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст.187 КК України - на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч.3 ст. 289 КК України - на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч.1 ст.263 КК України - на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_14 покарання - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання за оскаржуваним вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду м. Луганськ від 02 вересня 2015 року та призначено ОСОБА_14 остаточне покарання - 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Черкаси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
за ч.2 ст.187 КК України - на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_15 остаточне покарання - 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженеця с. Хутори Черкаського р-ну, Черкаської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,
за ч.2 ст.187 КК України - на 7 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке є його власністю, ч. 1 ст. 263 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_17 остаточне покарання - 8 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, яке є його власністю;
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, уродженця с. Покатилівка Теректинського р-ну, Уральської обл. Республіки Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

за ч.2 ст.187 КК України - на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч.3 ст. 289 КК України - на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, ч. 1 ст. 263 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_16 остаточне покарання - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цим же вироком кожного з обвинувачених виправдано у пред`явленому їм обвинуваченні за ст.257 КК України.

Вирішено питання щодо цивільних позовів потерпілих, запобіжних заходів, процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів, та долю речових доказів.
На вирок суду прокурор відділу Прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_19 , обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 з доповненнями, захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 , захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисник ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 , захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисник ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_14 , з доповненнями, подали апеляційні скарги.
Під час судового розгляду провадження обвинувачені повідомили про застосування щодо них недозволених методів слідства уповноваженими особами, які здійснювали їх затримання, та проводили досудове розслідування кримінального провадження, а також щодо здійснення незаконних дій уповноваженими особами під час конвоювання обвинувачених у судові засідання суду першої інстанції. Так, обвинувачені вказали, що неправомірні дії здійснювались щодо: ОСОБА_13 - з 15 до 16 травня 2016 року, ОСОБА_16 - з 06 години 15 травня 2016 року до 04 години 16 травня 2016 року; ОСОБА_14 - з 06 години 15 хвилин 15 травня 2016 року до 00 годин 50 хвилин 16 травня 2021 року; ОСОБА_15 - з 06 години 23 травня 2016 року до 16 години 23 травня 2016 року; ОСОБА_17 - з 06 години 23 травня 2016 року до 16 години 23 травня 2016 року.

У відповідності до п.2 ч.6 ст.206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 567/513/16-к дійшов наступного висновку: виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24 червня 2010 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року). Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 олку), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.
Таким чином, суд касаційної інстанції наголосив, що суд повинен забезпечити проведення відповідної перевірки заяви особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, в установлений законом спосіб.
Урахувавши наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність перевірки Державним бюро розслідувань заяв обвинувачених про застосування до них недозволених методів слідства уповноваженими особами, які здійснювали затримання обвинувачених, та проводили досудове розслідування, а також про здійснення незаконних дій уповноваженими особами під час конвоювання обвинувачених у судові засідання суду першої інстанції, про результати такої перевірки повідомити апеляційний суд та обвинувачених.
Керуючись ч. 6 ст. 206, ст.ст. 214, 216, 369, 371 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-
УХВАЛИЛА:
Доручити Державному бюро розслідувань перевірити заяви у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003253, обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , про застосування до них недозволених методів слідства уповноваженими особами, які проводили затримання обвинувачених, та здійснювали досудове розслідування, здійснення незаконних дій уповноваженими особами під час конвоювання обвинувачених у судові засідання суду першої інстанції,, вжити заходів для проведення відповідної перевірки зазначених фактів та про результати такої перевірки повідомити суд та заявників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , для чого виконати вимоги ст. 214 КПК України.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4