Справа № 712/9683/21
Провадження № 1-кс/712/4809/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув внесене у кримінальному провадженні № 0000021 від 21.05.2021, клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маньківка, Черкаської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , мотивуючи його наступним:

Третім слідчим відділом (з дислокацією в м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 21.05.2021, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено що відповідно до вимог статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 92)» (Далі ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)») , юридична адреса: Черкаська область, Уманський район, село Старі Бабани засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України, що здійснює управління ним безпосередньо або через міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань та входить до складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Одним із основних видів діяльності ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)», є добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю.

Відповідно наказу Державної пенітенціарної служби України № 67 о/с від 13.07.2012 ОСОБА_5 , призначено директором підприємства установи заступником начальника Старобабанівської виправної колонії УДПтСУ в Черкаській області (№ 92) з виробництва.

22.09.2016 між ОСОБА_5 та Державною пенітенціарною службою України в особі Голови Державної пенітенціарної служби України ОСОБА_8 укладено контракт № 66-16 (далі - контракт) . Відповідно до зазначеного контракту ОСОБА_5 призначається на посаду директора ДП «Підприємство Старобабанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України Черкаської області (№ 92)». Згідно з п.1.4. контракту керівник підприємства установи виконання покарань є за посадою заступником начальника Старобабанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України Черкаської області (№ 92) з виробництва. Відповідно до п. 2.1. контракту керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організує його виробничо-господарську та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства та створення соціально-побутових умов, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контракт.

Відповідно наказу Державного секретаря Міністерства юстиції України № 405/к від 30.01.2017 ОСОБА_5 вважається таким, що з 31.01.2017 обіймає посаду директора ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» заступника начальника державної установи «Старобабанівської виправної колонії (№ 92)» з виробництва.

Таким чином ОСОБА_5 займаючи вказані посади, є службовою особою правоохоронного органу з моменту призначення на посаду.

З метою видобування корисних копалин ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» отримано спеціальний дозвіл на користування надрами № 4836 від 26.12.2008. Мета користування надрами видобування незмінних гранітів, придатних для виробництва блоків та облицювальних виробів для зовнішнього облицювання будівель, порушені вивітрюванням та відходи гранітів придатні для виробництва каменю бутового та щебеню для дорожнього будівництва за межами населених пунктів на території ділянки № 1 Старо-Бабанівського родовища граніту на загальній площі 4,9 га.

Крім того, ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» отримано Акт про надання гірничого відводу № 2527 від 08.05.2013 з метою розробки Старо-Бабанівського родовища граніту, термін чинності зазначеного акту до 14.03.2016.

Наступний Акт про надання гірничого відводу № 3328 отримано ДП «Підприємство ДКВС України (№92)» лише 03.05.2018.

Проте всупереч вимогам вищевказаних нормативно-правових актів, ОСОБА_5 , займаючи посаду директора ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» заступника начальника державної установи «Старобабанівської виправної колонії (№ 92)» з виробництва, будучи службовою особою, діючи умисно, спільно з невстановленими особами, достовірно знаючи що термін дії Акту про надання гірничого відводу сплинув, а також про відсутність нового Акту про надання гірничого відводу, не видав в силу своїх повноважень керівника державного підприємства відповідні розпорядчі акти про припинення робіт з видобування корисних копалин, а навпаки організував виробничо-господарську діяльність ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» щодо видобутку корисних копалин, що призвело з 15.03.2016 по 02.05.2018 до незаконного видобування 7 698 кубічних метрів граніту, який відповідно до «Переліку корисних копалин загальнодержавного значення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994, відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

При цьому, ОСОБА_5 не вчинив необхідних дій з метою поновлення або отримання нового Акту про надання гірничого відводу у встановленому законом порядку.

Таким чином, у результаті умисних дій ОСОБА_5 , ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» здійснило незаконне видобування з Старо-Бабанівського родовища корисних копалин загальнодержавного значення, а саме граніту.

06.09.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 240 України.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: актом про надання гірничого відводу №2527 від 08.05.2013, актом про надання гірничого відводу № 3328 від 03.05.2018, спеціальним дозволом на користування надрами №4836 від 26.12.2008, наказом Державної пенітенціарної служби України № 67 о/с від 13.07.2012, контрактом № 66-16 від 22.09.2016, наказом Державного секретаря Міністерства юстиції України № 405/к від 30.01.2017, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.08.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.08.2021, листом Державної служби геології та надр України №12965/01/02-21 від 06.08.2021, Геологічною та маркшейдерською документацією ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)» та іншими матеріалами досудового розслідування.

Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується, тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину за який, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, у зв`язку із чим розуміючи притягнення до відповідальності у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення понесення покарання та затягування досудового розслідування або судового розгляду.

Водночас, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення його належної процесуальної поведінки виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

За тих же обставин є необхідність у покладенні на ОСОБА_5 передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила суд його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання заперечував. Вказував на необґрунтованість клопотання, не зазначено, які саме ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, існують у даному випадку. Також вказував на необґрунтованість підозри, зокрема, на те, що підозрюваний не є суб`єктом даного кримінального правопорушення. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.176 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи зі змісту ст.179 цього ж Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених ст.194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією в м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 21.05.2021, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
06.09.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 240 України.

Підозра ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, підтверджується наявними у кримінальному проваджені доказами зокрема: актом про надання гірничого відводу №2527 від 08.05.2013, актом про надання гірничого відводу № 3328 від 03.05.2018, спеціальним дозволом на користування надрами №4836 від 26.12.2008, наказом Державної пенітенціарної служби України № 67 о/с від 13.07.2012, контрактом № 66-16 від 22.09.2016, наказом Державного секретаря Міністерства юстиції України № 405/к від 30.01.2017, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.08.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.08.2021, листом Державної служби геології та надр України №12965/01/02-21 від 06.08.2021, Геологічною та маркшейдерською документацією ДП «Підприємство ДКВС України (№ 92)».

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Тобто вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

В силу ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Таким чином, на даній стадії кримінального провадження, слід визнати підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження та беручи до уваги, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, однак наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то з метою мінімізації ризику його неналежної процесуальної поведінки слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найменш суворого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176 179, 193 196, 369 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування, а саме до 05.11.2021 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Виконання ухвали покласти на слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 .

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Попередити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення у розмірі від 0.25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1