Номер провадження 1-кс/167/13/21
У Х В А Л А

04 жовтня 2021 року м. Рожище

Слідчий суддя Рожищенського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Волинської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 3 вересня 2021 року передано матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, що полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 12 серпня 2021 року (заява № 1), на розгляд Рожищенському районному суду Волинської області.
Скарга обгрунтовується тим, що ОСОБА_3 звернувся до Волинської обласної прокуратури із заявою від 12 серпня 2021 року № 1 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі КК), шляхом її надіслання засобами поштового зв`язку, яка отримана вказаною установою 16 серпня 2021 року. У порушення вимог ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) відповідальною особою Волинської обласної прокуратури відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені. Тому, посилаючись на ч. 2 ст. 19 Конституції України, статті 25, 214, 303, 304, 306 КПК, ОСОБА_3 вважає, що службовою особою Волинської обласної прокуратури допущено бездіяльність та просить на підставі заяви від 12 серпня 2021 року № 1 зобов`язати внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК, видати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та у порядку ч. 4 ст. 535 КПК повідомити відповідний суд про виконання ухваленого судового рішення.
Судове засідання декілька разів відкладалося, в тому числі за клопотаннями особи, яка звернулася зі скаргою, та його захисника. Так, в судові засідання 15 вересня 2021 року та 22 вересня 2021 року ОСОБА_3 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, не з`явився, причин неявки не повідомляв. У наступне засідання 30 вересня 2021 року ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 не з`явилися, подали заяви про його відкладення та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою слідчого судді Рожищенського районного суду Волинської області від 30 вересня 2021 року відкладено судове засідання на 9 год. 30 хв. 4 жовтня 2021 року, клопотання ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 задоволено та доручено Оболонському районному суду міста Києва забезпечити проведення відеоконференції з метою участі зазначених осіб у судовому засіданні. У судове засідання 4 жовтня 2021 року ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 не з`явилися, подали клопотання про відкладення судового засідання. Таке клопотання ОСОБА_3 мотивував неможливістю прибути в судове засідання через карантинні заходи та необхідністю участі захисника. Адвокат ОСОБА_4 у своєму клопотанні не навів будь-яких доводів для необхідності відкладення судового засідання та неможливості його явки в судове засідання на 9 год. 30 хв. 4 жовтня 2021 року. Розглянувши ці клопотання, слідчий суддя не вбачає підстав для відкладення судового засідання, оскільки запровадження заходів для додержання карантину через епідемію коронавірусної хвороби не звільняє учасників кримінального провадження від обов`язку прибувати за викликом до суду, а лише покладаються додаткові обов`язки щодо дотримання установлених правил карантину, тобто обмеження не є підставою для неприбуття у судове засідання. Більше того, на таку ж підставу ОСОБА_3 посилався у клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак, після його задоволення слідчим суддею Рожищенського районного суду Волинської області, ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 до Оболонського районного суду міста Києва не прибули. Тому причину неявки особи, яка подала скаргу, та його захисника, слідчий суддя визнає неповажною та проявом незацікавленості у результатах розгляду скарги, а чергове клопотання про відкладення судового засідання призводить до затягування судового розгляду такої скарги. У зв`язку з наведеним є підстави вважати, що ОСОБА_3 навмисно не бажає з`являтися у судове засідання, зловживаючи своїми процесуальними правами, а тому, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги та недопущення затягування судового процесу, зважаючи на те, що скарга містить достатньо матеріалів для її розгляду по суті, слідчий суддя вважає за необхідне проводити її розгляд. Такий підхід відповідає принципам Європейського суду з прав людини, який, обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).

Представник Волинської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився. До суду від імені прокурора ОСОБА_5 надійшли заперечення на скаргу ОСОБА_3 , які зводяться до того, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Із заяви ОСОБА_3 від 12 серпня 2021 року не встановлено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення вказаною у заяві особою кримінальних правопорушень, тому відсутні підстави для початку досудового розслідування і дана скарга не підлягає до задоволення.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши та оцінивши матеріали скарги, дійшов таких висновків.
Положенням ч. 1 ст. 214 КПК передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ч. 1 ст. 2 КК), а тому підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) і саме такі фактичні дані мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчим суддею встановлено, що 16 серпня 2021 року до Волинської обласної прокуратури надійшла заява ОСОБА_3 від 12 серпня 2021 року № 1 про вчинення суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК.
У цій заяві ОСОБА_3 вказував на те, що суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 постановлено необгрунтовану, невмотивовану, незаконну ухвалу від 12 березня 2018 року в справі № 161/10830/15-к (без дослідження доказів під час судового розгляду, без наведення належних і достатніх мотивів її ухвалення). Також заявник зазначав, що суддя ОСОБА_6 не оцінив докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, які б грунтувалися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, не оцінив докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також не навів у судовому рішенні належних та достатніх мотивів на спростування доводів захисту щодо заявленого відводу судді ОСОБА_7 . Висновки щодо зловживання суддею своїм службовим становищем заявник робить з огляду на обставини розгляду суддею ОСОБА_6 заяви про відвід судді ОСОБА_8 .
Листом Волинської обласної прокуратури від 18 серпня 2021 року
№ 31-1070вих-21 ОСОБА_3 повідомлено, що підстав для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 12 серпня 2021 року не вбачається, оскільки в ній не наведено даних, що свідчили б про вчинення службового підроблення та заподіяння йому істотної шкоди в результаті дій чи рішень судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 .
Статтею 126 Конституції України встановлено гарантії незалежності та недоторканності судді. З цієї норми слідує, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення.
Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своєму висновку «Щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства» від 1 липня 2013 року зазначила про те, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8 встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Оскільки заява ОСОБА_3 від 12 серпня 2021 року № 1 за своєю суттю вказує на незгоду з рішенням судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_6 , прийнятим ним під час розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_7 , і заявник просить розпочати кримінальне переслідування відносно нього, при цьому не зазначає у своїй заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінальних правопорушень, а самостійно робить висновки про неправомірність прийнятих рішень, тому не вбачається порушення закону та підстав для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, про які вказує заявник у своїй скарзі.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК, ч. 1 ст. 2 КК та приписів Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року за № 298, у їх взаємозв`язку, свідчить про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.
За наявності у заяві чи повідомленні об`єктивних даних (а не суто гіпотетичних чи уявних), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, вони повинні обов`язково бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не може вважатися такою, що підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник прямо стверджує про наявність ознак кримінального правопорушення та певну його кваліфікацію, це не означає автоматично, що подія злочину насправді мала місце та наявний склад кримінального правопорушення, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.
Саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) зазначив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.
Вищевикладене свідчить про те, що заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінального правопорушення.
Отже, з урахуванням наведеного, відсутні підстави для задоволення вимоги скарги ОСОБА_9 про зобов`язання службової особи Волинської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення на підставі його заяви від 12 серпня 2021 року № 1. В свою чергу не підлягають до задоволення й вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання надати витяг з ЄРДР заявнику та повідомити Луцький міськрайонний суд Волинської області про виконання ухваленого рішення, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у задоволенні якої слідчий суддя відмовляє.
Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, ч. 2 ст. 369, 372 КПК, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Волинської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12 серпня 2021 року (за заявою № 1).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1