В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Рівне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001363 від 15.05.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Рівне, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
15.05.2021, близько 05:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, кулаками обох рук та ногами завдав ОСОБА_5 не менше 8-ми ударів по голові, тулубу та по ногах, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забою верхньої губи, крововиливу на задніх поверхнях середніх третин обох плечей, на зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна, на зовнішній поверхні нижньої третини лівого стегна, на зовнішній поверхні середньої третини правої гомілки, на задньо-внутрішній поверхні середньої третини лівої гомілки, садна на тильній поверхні лівої кисті, які, згідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального проступку, дав показання, що 15.05.2021, близько 05:00 год., він перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , під конфлікту, кулаками обох рук та ногами, наніс ОСОБА_5 не менше 8-ми ударів по голові, тулубу та по ногах. У вчиненому розкаюється. Просив призначати покарання штраф. Вказав, що частково відшкодував шкоду в розмірі 900 грн. Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав, вважає його необґрунтованим та безпідставним.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що з обвинуваченим були у близьких стосунках, раніше зустрічались. 15.05.2021 до неї зателефонував ОСОБА_7 та хотів поспілкуватись. Приблизно о 05:00 год. ОСОБА_7 приїхав до неї додому за адресою АДРЕСА_2 та попросився в туалет. В подальшому ліг на ліжко та сказав, що нікуди не піде, хотів помиритися з нею, але вона не погодилась. Через це обвинувачений розгнівався і штовхнув її на ліжко, почав кричати. Після чого вони почали сваритися, ОСОБА_7 почав бити її ногами, наніс удар їй кулаком правої руки по верхній губі. Вона попросила не бити її та почала плакати. Після цього ОСОБА_7 почав бити телевізор та перекинув шафу. Потім ОСОБА_7 пішов на кухню взяв з холодильника лоток яєць, повернувся та розбив яйця об стіну. Знову пішов на кухню, тоді вона зачинила двері в кімнату та не пускала його. ОСОБА_7 взяв вазу та кинув її в двері від чого розбилось скло міжкімнатних дверей. Після чого ОСОБА_7 просунув руку крізь розбите скло та намагався відкрити двері, однак порізав собі руку, побачив кров та пішов з квартири. Просила цивільний позов задоволити в повному обсязі, а саме стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду в розмірі 29 882 грн. 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 35 0000 грн., завданої моральними переживаннями, фізичними та душевними стражданнями заподіяних нанесеним тілесним ушкодженням.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку у час та місці, які викладені в обвинувальному акті підтверджується наступними доказами:
- даними заяви про кримінальне правопорушення від 17.05.2021, з якої вбачається, що попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_5 заявила, що 15.05.2021 близько 05 години ранку ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження, а також пошкодив майно в квартирі (а.к.п. 10);
- даними протоколу огляду речей та документів від 31 червня 2021 року розпочатого о 17 год. 00 хв. дізнавачем Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , відеозапису із найменуванням «img_8948.MOV», яке відображає квартиру АДРЕСА_2 . З 00.01 с. по 00.16 с. на відео з`являється житлова квартира потерпілої ОСОБА_5 , яка демонструє обстановку в квартирі після того, як ОСОБА_10 умисно наніс їй тілесні ушкодження. На зображені № 1 виявлено, що поблизу міжкімнатних дверей білого кольору розташовані уламки скла, які розкидані в хаотичному порядку. Крім того на підлозі виявлено каплі речовини бурого кольору. Зовні схожі на кров. На зображені № 2 виявлено, міжкімнатні двері білого кольору в яких відсутні елементи скла, прозорого кольору. На зображені № 3, виявлено, що навпроти дверей поблизу стіни розташований лоток яєць, які розбиті та знаходяться в хаотичному порядку. Крім того на коричневому килимі знаходяться уламки вази білого кольору. На зображені № 4, виявлено телевізор, що вісить на стіні, який має зовнішні пошкодження, так як за своїми функціями не демонструє чітке зображення. На зображенні № НОМЕР_1 , 6, виявлено м`яке крісло на якому зі слів потерпілої ОСОБА_5 . ОСОБА_7 умисно наносив їй тілесні ушкодження, а також розкладений диван на якому вона перед цим відпочивала. Огляд закінчено о 17 год. 35 хв. (а.к.п. 22, 24-27);
- висновком №445 від 25.05.2021 судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 , встановлено, що у останньої при судово-медичній експертизі 25 травня 2021 року в обласному бюро виявлені та з урахуванням медичних документів на її ім`я лікарями відмічені наступні тілесні ушкодження: забій верхньої губи, крововиливи на задніх поверхнях середніх третин обох плечей, на зовнішній поверхні нижньої третини правого стегна, на зовнішній поверхні нижньої третини лівого стегна, на зовнішній поверхні середньої третини правої гомілки, на задньо-внутрішній поверхні середньої третини лівої гомілки, садна на тильній поверхні лівої кисті, які могли утворитися незадовго до звернення потерпілої в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 15 травня 2021 року. Дані тілесні ушкодження згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6, як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Всі наявні тілесні ушкодження виникли не менше як від восьми травматичних дій тупого(их) предмету (ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, яким(и) могли бути рука, нога людини чи інший тупий предмет, індивідуальні особливості якого(их) в тілесних ушкодженнях не відобразилися. Локалізація виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень на різних частинах та поверхнях тіла вказує на те, що в момент отримання тілесних ушкоджень взаємне розташування потерпілої по відношенню до травмуючого знаряддя змінювалось і могло бути будь-яким. При цьому вона могла знаходитись як в горизонтальному, вертикальному чи близькому до цих положенні. Локалізація та характер виявлених ушкоджень, в сукупності, загалом, не властиві для падіння на площину (як з прискоренням, так і без нього) (а.к.п. 19-20).
Перелічені докази визнаються і оцінюються судом, як належні і допустимі, такими, що узгоджуються між собою як окремо так і в сукупності і суд приходить висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Будь-яких зауважень з приводу допустимості та належності даних доказів сторона захисту не подавала.
Про дослідження інших доказів, щодо обставин справи сторони не зверталися, на їх дослідженні не наполягали. Тому, такі докази суд не досліджує, із урахуванням вимог ст. 22, 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, також диспозитивності, та згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо всіх обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що сторони кримінального провадження і потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями, які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 15).
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд відносить часткове відшкодування завданої шкоди.
Як обставину, що пом`якшує покарання, сторона захисту вказує щире каяття, однак суд не вбачає ознак щирого каяття обвинуваченого, з огляду на таке.
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 643/13256/17 зробив висновок щодо ознак щирого каяття, як обставини, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, який полягає у тому, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуюче ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не формальне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.
Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
У ході судового розгляду ОСОБА_7 визнав свою вину, однак у судовому засіданні було встановлено, що останній у ході досудового розслідування не вживав заходів щодо відшкодування заподіяної шкоди, що свідчить про те, що він не виявляв бажання виправити наслідки своїх дій. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 лише через шість місяців, вже під час судового розгляду, частково відшкодував спричинену шкоду у розмірі 900 грн., що об`єктивно не підтверджує його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд не вбачає.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки, обставини та наслідки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік та санкцію статті, суд призначає покарання у виді штрафу. На думку суду, саме призначене покарання сприятиме досягненню мети покарання та буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
ОСОБА_5 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 29882 грн. 80 коп. та 35 0000 грн. 00 коп. моральної шкоди.
Вирішуючи пред`явлений потерпілим цивільний позов, суд повинен виходити з встановленого обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальної шкоди у розмірі 29 882 грн. 80 коп., як про це просить ОСОБА_5 у цивільному позові, суд вважає, що у цій частині цивільний позов є частково обґрунтованим, оскільки на підтвердження матеріальної шкоди потерпіла надала квитанцію, яка підтверджує вартість придбання телевізора на загальну суму 14 498 грн. 97 коп., решта сум не підтверджена доказами.
Поряд з цим, в ході судового розгляду встановлено, що на стадії судового розгляду потерпілій частково відшкодовано завдану внаслідок злочину матеріальну шкоду у розмірі 900 грн. 00 коп. (а.с. 48).
Оскільки матеріальна шкода відшкодована частково, тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 13 598 грн. 97 коп.
Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 компенсації моральної шкоди в розмірі 35 000 грн. 00 коп. на користь потерпілого ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.
Як зазначено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує тяжкість вимушених змін у її житті та інші обставини. Суд вважає доведеним наявність моральної шкоди заподіяної потерпілій, яка полягала у фізичному болю внаслідок отримання 8-ми ударів по голові, тулубу та по ногах, фізичних і душевних стражданнях викликаних заподіянням внаслідок ударів легких тілесних ушкоджень.
Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, суд бере до уваги обставини вчинення злочину, вину обвинуваченого, моральні страждання потерпілої та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої щодо стягнення компенсації моральної шкоди слід задовольнити частково, та стягнути з обвинуваченого та користь потерпілої ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди в сумі 5 000 грн.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 127, 128, ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненому кримінальному проступку передбаченогочастиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України і призначити покарання - штраф - 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 680 ( шістсот вісімдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 13 598 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 97 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосовувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1