ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3053/21 Справа № 185/6935/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 та заперечення захисника ОСОБА_8 на вказану апеляційну скаргу, -
Встановила:
цією ухвалою задоволено заяву засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 20.12.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України,
про звільнення умовно-достроково від відбування додаткового покарання призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2019 року в частині позбавлення права керування транспортними засобами.
ОСОБА_7 умовно-достроково звільнено від подальшого відбування додаткового покарання призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2019 року в частині позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Приймаючи вказане рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 відбув більше половини строку додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, на його утриманні перебувають неповнолітня дитина та вагітна дружина.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, - відмовити.
Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що вплинуло на вирішення питання про можливість чи неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Зазначає, що 20.06.2020 року, тобто в період відбування покарання, стосовно ОСОБА_7 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ № 2713492 та накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки документи на право керування транспортним засобом). Тим самим, на думку прокурора, ОСОБА_7 ухилився від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Витяг з ІП «АРМОР» стосовно притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності у судовому засіданні було долучено прокурором, однак судом не надано належної оцінки вказаним обставинам.
Вважає, що суд зробив висновок про сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_7 , який не підтверджується матеріалами, наявними у справі, та не відповідає фактичним обставинам, що свідчить про формальний підхід до дослідження та оцінки доказів.
На вказану апеляційну скаргу захисником засудженого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 були подані заперечення.
Захисник просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а рішення суду, - залишити без змін.
Зазначає, що засуджений ОСОБА_7 відбуваючи покарання усвідомив суспільну небезпеку того, що сталось та став на шлях виправлення. Своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. На підтвердження цього додав характеристику з місця проживання та роботи, в яких він характеризується з позитивної сторони. Крім того, він має малолітню дитину та дружину, яка на даний час вагітна, потребує періодичного обстеження у лікаря - гінеколога. Однак відсутність можливості керувати транспортним засобом значно ускладнює цей процес. Крім того, умовно-дострокове звільнення його від відбування додаткового покарання надасть йому можливість забезпечити потреби сім`ї та заробіток.
Щодо скоєного засудженим адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП зазначає, що дійсно 20.06.2020 року він керував транспортним засобом марки Мерседес, однак тільки для того, щоб доставити бабусю у лікарню, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, засудженого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги та запереченнями на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Відносно доводів апеляційної скарги прокурора, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Так, згідно зі ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 55 КК України, при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково від відбування додаткового покарання.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно наданих матеріалів встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2019 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання. Вказаний вирок набрав законної сили 16.03.2020 року відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду.
Суд першої інстанції врахувавши, що ОСОБА_7 відбув більше половини строку додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, та дані про особу засудженого, який за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно, на його утриманні перебувають неповнолітня дитина та вагітна дружина, до кримінальної відповідальності не притягувався, прийшов до висновку, що ОСОБА_7 фактично відбула більше половини строку призначеного додаткового покарання та своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та зазначає, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 ухилився від відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, притягувався до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки хоча вищевказане притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і стало підставою для реєстрації кримінального провадження № 0000036 від 15.07.2020 року за ч. 1 ст. 389 КК України, проте в послідуючому було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю систематичності порушень засудженим ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що у вказаний день вимушений був терміново доставити до лікарні бабусю, оскільки вона періодично страждає на гіпертонію та різке підвищення тиску.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4