Справа № 639/6624/21
Провадження № 1-кп/639/517/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 19.07.2021 року в ЄРДР під №00000416 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 19.07.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №00000416 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про звернення до Харківського апеляційного суду з поданням для визначення підсудності вищевказаного кримінального провадження за Ленінським районним судом м. Харкова, оскільки в зазначеному суді на розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст. 217 КПК України у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

Приписами ч.1 ст. 32 КПК України встановлено, що у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова (головуючий суддя ОСОБА_7 ) на розгляді знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

Таким чином, в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться на розгляді кримінальне провадження за більш тяжким кримінальним правопорушенням, ніж те, яке знаходиться в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова.

Оскільки Жовтневим районним судом м. Харкова не розпочатий судовий розгляд, а відносно ОСОБА_4 є інше кримінальне провадження, що знаходиться на розгляді у Ленінському районному суді м. Харкова, розгляд справи без об`єднання даних кримінальних проваджень є неможливим, тому суд вважає необхідним звернутись з поданням до Харківського апеляційного суду про вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Крім того, під час судового засідання прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , останній перебуваючи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків, та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав думку прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено реальне існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, наявністю в обвинуваченого позитивної характеристики з місця навчання та міцних соціальних зв`язків, під час досудового розслідування ОСОБА_4 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, у зв`язку із чим просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судовим розглядом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.08.2021 року було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В подальшому ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.08.2021 року ОСОБА_4 змінено захід забезпечення кримінального провадження з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою, строком застосування до 04.10.2021 року включно, оскільки останній порушив правила та умови перебування знаходження на цілодобовому домашньому арешті.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.10.2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 29.11.2021 року включно.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 6 (шести) епізодів нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за який законом передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 (трьох) років, які було вчинено в період іспитового строку за вироком Жовтневого райсуду м. Харкова від 23.07.2021р.
При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 6 епізодів нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за який законом передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, обставини злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 та дані про його особусвідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Крім того, ОСОБА_4 вчинив злочин в період іспитового строку. Законних джерел отримання заробітку ОСОБА_4 не має, відсутні у останнього стійкі міцні соціальні зв`язки. Крім цього, ОСОБА_4 усвідомлює незворотність настання покарання, та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути тимчасове місце мешкання, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від суду;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус обвинуваченого, останньому відомо місце мешкання потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на потерпілих та свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів, що підтвердили потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 в судовому засіданні;

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується даними про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, законних джерел отримання заробітку не має, не працевлаштований, обставини кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, що джерелом його доходів є протиправна діяльність.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не має тяжких хронічних захворювань або інвалідності; 3) репутацію обвинуваченого, який раніше засуджений за вчинення злочинів проти власності; 4) особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який неодружений та не має будь-яких утриманців, офіційно не працевлаштований та не має постійного стабільного джерела доходу. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, останній порушував правила та умови перебування знаходження на цілодобовому домашньому арешті.
Обставин про зменшення або відсутність вказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані при обранні запобіжного заходу, судом на теперішній час не встановлено.
Посилання сторони захисту на наявність в обвинуваченого родини та позитвної характеристики за місцем навчання, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

За таких обставин інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, переховування від суду, у зв`язку із чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

За таких обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 13 січня 2022 року.
Разом з цим, суд вважає можливим, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Направити обвинувальний акт по кримінальному провадженню №00000416 від 19.07.2021 року (судова справа № 639/6624/21, провадження №1-кп/639/517/21) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, до Харківського апеляційного суду для визначення підсудності кримінального провадження за Ленінським районним судом м. Харкова.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченогоОСОБА_4 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 13 січня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України одночасно, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України у межах 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 23790,00 (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали або у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- не залишати межі м. Харкова, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважатиметься таким, до якого по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію цієї ухвали направити для відома до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в частині продовження строку дії запобіжного заходу в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1