ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/118/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №323/2380/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника

органу пробації ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоданилівка Оріхівського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду задоволено подання Оріхівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_9 та його направлено для відбування покарання, призначеного вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.10.2017 року у виді 3 років обмеження волі.

В апеляційній скарзі засуджений просив ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні подання Оріхівського РС філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області. Свої вимоги мотивував тим, що він 08.04.2018 року працевлаштувався на ТОВ «Харківенергокомплекс» слюсарем-наладчиком, проживає разом з матір`ю, яка має ряд хронічних захворювань, він є єдиною людиною, яка їй допомагає по господарству, та виключно його робота є джерелом їхнього існування. Будучи заклопотаним по роботі, в січні 2019 року він забув прибути до органу пробації на реєстрацію. Коли йому поштою надійшов виклик, він одразу з`явився до сектору пробації і в подальшому з`являвся вчасно. Наприкінці липня 2019 року увечері йому зателефонували з роботи та повідомили про необхідність термінового направлення його у відрядження на завод у м.Санкт-Петербург РФ терміном на 1 місяць. При цьому, роботодавець запевнив його, що представник підприємства надасть необхідні документи до підрозділу пробації і погодить питання його тимчасової відсутності. В подальшому, у зв`язку з виробничими потребами термін його відрядження було продовжено на декілька місяців. Щодо посилання суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, то вказані правопорушення не є суттєвими. Також просив прийняти до уваги його позитивні характеристики з місця проживання та роботи, клопотання ТОВ «Харківенергокомплекс» із поясненнями причин його термінового виїзду у відрядження, а також те, що він не вчиняв нових кримінальних правопорушень, працює, заробляє на життя та утримує свою матір, більшість іспитового строку не порушував обов`язків та сумлінно їх виконував.

Заслухавши доповідь судді; захисника, який повністю підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; представника органу пробації, яка просила відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_9 засуджено вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.10.2017 року за ч.2 ст.125, ч.1 ст.162, ст.70 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього передбачених ст.76 КК обов`язків.

У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_9 не виконував покладених на нього судом обов`язків Оріхівський РС філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_9 .

Суд, задовольняючи дане подання, в ухвалі зазначив, що засуджений ОСОБА_9 не виконував покладені на нього судом обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Суд, звільняючи засуджених від покарання із застосуванням ст.75 КК, в особі держави у такий спосіб надає засудженим можливість довести здатність жити у суспільстві, дотримуючись суспільних норм поведінки та не порушуючи закон, при цьому з метою перевірки того в який саме спосіб засуджений використовує таку можливість, покладає на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК.

В період терміну випробування для успішного його проходження та для отримання можливості після його закінчення бути звільненим від відбування покарання засуджений має не допустити жодного порушення обов`язків, покладених на нього судом, а також своєю поведінкою довести, що він здатен вести спосіб життя, притаманний законослухняному громадянину.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з вказаної норми закону достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: 1) невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст.76, або 2) систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно зі ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що засудженому ОСОБА_9 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст.76 КК, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію.

Однак засуджений ОСОБА_9 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, 04.01.2019, 02.08.2019 року не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин, що об`єктивно підтверджено наявним в матеріалах провадження листком реєстрації.

При цьому жодних доказів, які б вказували на поважність причин неявки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, ОСОБА_9 надано не було.

Крім того, з матеріалів провадження встановлено, що протягом відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_9 двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_9 для відбування покарання, ретельно з`ясував всі обставини справи та з дотриманням вимог ст.78 КК прийняв законне та вмотивоване рішення, обґрунтовано пославшись в ухвалі на те, що засуджений під час відбування покарання з випробуванням систематично не виконував покладені на нього судом обов`язки.

Крім того, вироком районного суду з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.06.2018 року на ОСОБА_9 було покладено обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З покладенням такого обов`язку ОСОБА_9 був письмово ознайомлений 06.07.2018 року (а.п. 48)

Проте, розуміючи своє становище, зокрема наявність попередження за неявку до органу пробації 04.01.2019 року, не погодивши з Оріхівським РС філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області виїзд за межі України, ОСОБА_9 виїхав більш ніж на 3 місяці за межі країни, чим грубо в черговий раз порушив покладені на нього вироком суду обов`язки.

Сподівання засудженого ОСОБА_9 на допомогу роботодавця у вирішенні пов`язаного із виїздом закордон питання вказує на легковажне ставлення засудженого до виконання покладених на нього судом обов`язків та не зменшує його вини у їх порушенні.

Твердження апелянта про несуттєвість адміністративних правопорушень, за вчинення яких останнього двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності не є спроможними, оскільки вказані факти свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Наявність у засудженого ОСОБА_9 на утриманні матері, його позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, пояснення роботодавця щодо причин порушення засудженим покладених на нього судом обов`язків не зменшує відповідальності останнього, та не може бути підставою для скасування законного, вмотивованого рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_9 та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 03.11.2021 Справа № 323/2380/19