ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/8759/21 (пр. № 1-кп/201/859/2021), відомості про яке 29 липня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000625, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця й мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 19 червня 2007 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі; 12 серпня 2014 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком два роки; 05 грудня 2014 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді трьох років та двох місяців позбавлення волі; 11 лютого 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі, звільненого 04 червня 2018 року за відбуттям строку покарання; 14 листопада 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком один рік, 28 грудня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звільнений від призначеного йому покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку,обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 20 липня 2021 року приблизно о 09:00 годині перебуваючи біля будинку № 23 по вул. Високовольтній у м. Дніпрі побачив раніше знайому йому ОСОБА_5 , у якої в лівому передньому кармані штанів був мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «Соre А01», який ОСОБА_4 визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, правою рукою схопив вказаний мобільний телефон та відкрито, шляхом ривку викрав майно, яке належить ОСОБА_5 а саме: мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «Core А01».

Після чого з викраденим майном ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток у розмірі 2 060,74 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, його конкретним обставинам та наслідкам, зокрема, характеру і способу заволодіння чужим майном, його розміру, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, в той же час, не працевлаштований і не має постійного доходу, а також обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, а також пов`язаного з реальним його відбуттям, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлення уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Речові докази мобільний телефон марки «SAMSUNG», моделі «Core А01» та сім-картку мобільного зв`язку «Київстар» залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 150,00 (сто п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1