Справа № 645/2189/16-к
Провадження № 1-кс/645/1737/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області щодо перекваліфікації кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд зобов`язати ст. лейтенанта поліції А. Кущову призначену слідчим у справі № 0004422 від 09.12.2013 року, в якому він визнаний потерпілим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України перекваліфікувати на ч.3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні СВ Відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0004422 від 09.12.2013 року, в якому він визнаний потерпілим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. У зв*язку з тим, що збиток заподіяний заявнику ОСОБА_4 становить 8250 $ (8250 х 26,2 = 216150 грн.), а це потрапляє під визначення шахрайство, вчинене у великих розмірах, так як сума в 216150 грн. потрапляє в цю категорію і є для нього значним збитком заподіяним не сумлінним виконавцем. Неоподатковуваний мінімальний дохід громадян на 2021 рік становить 50% від прожиткового мінімуму працездатної особи. Прожитковий мінімум на і січня 2021 року - 1135 грн, відповідно неоподатковуваний мінімальний дохід громадян на сьогодні 50% від 1135 грн, що становить 567,5 грн, це є умовною одиницею для підрахунку завданих ОСОБА_3 збитків. Великим збитком є заподіяння шкоди на суму від 250 до 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи цей факт ділимо суму 222750 грн заподіяної йому шкоди на 567,5 грн (216150 / 567,5 = 380 нмдг) це потрапляє до критеріїв - великої шкоди ч. 4 ст. 185 ККУ. Неодноразові клопотання до слідчого з проханням перекваліфікувати кримінальне провадження №0004422 від 09.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на ч. 3 ст. 190 шахрайство, вчинене у великих розмірах не увінчалися успіхом. У серпні 2021 р. заявник поскаржився слідчому судді на бездіяльність слідчого. Суд не задовольнив прохання у зв`язку з тим що слідча ОСОБА_5 не надала суду матеріали у справі №0004422 від 09.12.2013 р., а він на той момент не мав при собі документів які доводять факт бездіяльність слідчого. Наступні два місяці заявник витратив на безуспішні спроби отримати доступ до матеріалів у справі щоб зробити фотокопії. Але безрезультатно.

У судовому засідання заявник підтримав скаргу у повному обсязі, просив її задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним вище.

Інші особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомили, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги..

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

У ході судового розгляду встановлено, що в провадженні СВ Відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0004422 від 09.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

У відповідності зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

ч. 5 ст. 214 КПК України регламентує, які саме відомості мають заноситися у ЄРДР при надходженні заяви про вчинення кримінального правопорушення. До них належать відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.05.2016р. за № 680/28810, затверджене Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Положення № 139).

Відповідно до п. 1 глави 1 розділу І Положення № 139 до Реєстру, серед іншого, вносяться відомості про: час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 8 глави 1 розділу І Положення № 139 реєстраторами Реєстру (далі - Реєстратор) є: прокурори, у тому числі керівники прокуратур; керівники органів досудового розслідування; слідчі органів прокуратури, поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно із п. 7 глави 2 розділу ІІ Положення № 139 до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.

Отже, відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 139.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму вказівку щодо внесення до ЄРДР стислого опису обставин, відповідно до яких потерпілий або заявник вважає, що дійсно відбулося кримінальне правопорушення.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення при первісному внесенні відомостей до ЄРДР є попередньою. Вона може змінюватися в процесі досудового розслідування і ці відомості також потім вносяться до ЄРДР (із зазначенням статті). Тобто зважаючи на той факт, що відомості (фабула та кваліфікація) вносять до здійснення дій з досудового слідства, лише згодом попередня кваліфікація, яка не знайшла свого підтвердження, може змінитися на іншу кваліфікацію.

Зміна кримінально-правової кваліфікації на будь-якій стадії кримінального провадження і з будь-яких підстав може також виражатись у зміні і формули кваліфікації, і формулювання обвинувачення, або ж лише у зміні формулювання обвинувачення.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий та/або прокурор самостійно надають оцінку змісту поданої заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, його сутності та за наявності у викладених відомостях ознак, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вносять відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які в подальшому можуть бути виключені, змінені, або доповнені, в тому числі й по факту вчинення інших правопорушень в разі їх виявлення.

Самостійне визначення особою у заявах про злочин наявності певної статті КК та бажаної кваліфікації без наведення достатніх відомостей не може автоматично свідчити про те, що було вчинено саме ці злочини. Крім того, слідчий, прокурор не зобов`язаний вносити відомості до реєстру у точній відповідності зі змістом заяви в частині обраної заявником правової кваліфікації.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК (частини 1, 3 статті 26 КПК).

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та здійснення функції обвинувачення покладено на прокурора (статті 36 КПК), зокрема, прокурор уповноважений давати вказівки щодо проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій, чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному КПК, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих, ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених КПК, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування та інші повноваження (пункти 4,7-8 частини 2 статті 36 КПК).

Той факт, що кримінальне провадження № 0004422 зареєстроване, свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості як подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення, у тому числі й до правової кваліфікації за частиною 3 статті 190 КК, яку заявник вважає правильною. На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, зокрема, заявник та потерпілий, їх представники, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (пункт 2 частини 2 статті 60 КПК), подання доказів слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (частина 1 статті 56 КПК).

У той же час ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Показовим в цьому світлі є такі норми права: (1) заявник та потерпілий, їх представники відповідно до пункту 10 частини 1 статті 303 КПК позбавлені права оскаржувати слідчому судді повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру, зокрема, з мотивів незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, та позбавлені можливості впливати на зміст обвинувального акту в частині кваліфікації кримінального правопорушення (стаття 291 КПК) інакше, ніж шляхом висловлення своєї позиції слідчому чи прокурору в рамках відповідних звернень, клопотань тощо; (2) можливість здійснення потерпілим функції обвинувачення передбачена КПК лише на етапі судового розгляду обвинувального акту (стаття 340 КПК), тобто після затвердження прокурором обвинувального акту та спрямування його до суду.

Таким чином, здійснення судового контролю з боку слідчого судді за діями слідчого, прокурора щодо правильності правової кваліфікації (у тому числі попередньої кваліфікації при внесенні відомостей заяви про кримінальне правопорушення до ЄРДР) на етапі досудового розслідування до повідомлення особи про підозру КПК не передбачено. Виправлення допущених слідчим помилок на цьому етапі можливе прокурором в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Виключно до компетенції слідчого та/або прокурора входять повноваження щодо кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення вчиненої дії або бездіяльності, короткого викладу обставин (згідно ст. 214 КПК України) і це є їх виключними (дискреційними) повноваженнями, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303-308, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ВП № 2 Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області щодо перекваліфікації кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя