Справа № 451/1403/21
Провадження № 1-кп/451/260/21
ВИРОК
іменем України

11 листопада 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 0000089 від 25.08.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Львівської області, громадянку України, із середньо-спеціальною освітою, розлучену, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючу, яка зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_3 25.08.2021 року близько 01:20 год. перебуваючи в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на грунті неприязних відносин, умисно нанесла потерпілій ОСОБА_7 удар рукою в лице, правою рукою два удари в ліву руку, після чого правою рукою схопила її за волосся, внаслідок чого розірвала ліву мочку вуха, спричинивши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді одної рваної рани лівої мочки вуха та двох синців на лівій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину в інкримінованому їй проступку визнала повністю та беззастережно, підтвердивши суду такі встановлені фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого нею проступку. У вчиненому розкаюється, у судовому засіданні просила пробачення у потерпілої, крім того зазначила, що лише після судового засідання 26.10.2021 року просила пробачення у потерпілої. Обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Просить суворо не карати та призначити їй покарання у виді штрафу, який спроможна сплатити. Просила не застосовувати покарання у виді громадських робіт, оскільки має на утриманні малолітню дитину і не буде мати змоги такі відпрацювати.

Потерпіла в судовому засіданні показала, що 25.08.2021 року близько 01:20 год. перебувала в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 та під час словесного конфлікту з обвинуваченою, остання нанесла їй один удар рукою в лице та правою рукою два удари в ліву руку, після чого правою рукою схопила її за волосся, внаслідок чого розірвала ліву мочку вуха, спричинивши при цьому ушкодження у вигляді одної рваної рани лівої мочки вуха та двох синців на лівій верхній кінцівці. З цивільним позовом до суду на даний час не звертається. Не заперечує, що обвинувачена двічі 26.10.2021 року та в судовому засіданні 11.11.2021 року просила в неї вибачення, вона такі вибачення приймає, однак вважає, що обвинувачена повинна понести покарання за вчинене. Щодо міри покарання, то просить призначити покарання у виді громадських робіт та не враховувати обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Представник потерпілої в судовому засіданні підтримав зазначене потерпілою та просить призначити обвинуваченій покарання у виді громадських робіт та не враховувати обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого їй обвинувачення, сумнівів у добровільності її позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй проступку грунтується на даних у судовому засіданні показаннях самої обвинуваченої, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також поясненнями потерпілої.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні легкого тілесного ушкодження щодо потерпілої ОСОБА_7 , а тому її дії кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Призначаючи обвинуваченій покарання суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України класифікується як кримінальний проступок, також враховуються дані про її особу, зокрема те, що обвинувачена раніше не судима, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, розлучена, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просила пробачення у потерпілої, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд не встановив. Зокрема, щире каяття обвинуваченої у вчиненому кримінальному проступку хоча і визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій по обвинувальному акту, проте така обставина носить лише формальний характер.

За змістом правової позиції Верховного Суду у справі № 166/1065/18 від 18.09.2019 розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 відсутні дані на підтвердження того, що вона намагалась будь-яким чином допомогти потерпілій оговтатись від пережитого. Вибачення обвинуваченої у судовому засіданні 11.11.2021 року та після судового засідання 26.10.2021 року суд розцінює критично, а тому дійшов висновку, що факт щирого каяття обвинуваченої у даному випадку відсутній. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Відтак, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, виправдає мету покарання; незважаючи на те, що обвинувачена офіційно не працює, однак в судовому засіданні запевнила, що покарання у виді штрафу спроможна виконати, тому суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу; щодо позиції потерпілої та представника потерпілої про призначення обвинуваченій покарання у виді громадських робіт, то суд враховує, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину, що зможе утруднити виконання покарання у виді громадських робіт; в той же час сама обвинувачена запевнила, шо покарання у виді штрафу готова понести і штраф зможе оплатити.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експерта, речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_1