ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/76/21 Справа № 205/3693/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001047 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Красноармійськ Донецької області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

В зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617-VIII від 22.11.2018 року, де з санкції ч.1 ст.185 КК України виключено таке покарання як позбавлення волі.
Водночас, судом неповною мірою враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відносно нього на розгляді у Ленінському районного суді м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, однак ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та 25.04.2020 року вчинив новий злочин проти власності, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 1 т. 185 КК України.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 25.04.2020 року близько 02.00 години, перебуваючи біля будинку №5 по вул. Метробудівській в м. Дніпро біля під`їзду №13, зазначеного будинку, побачив припаркований автомобіль «ВАЗ 21051», д/н НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_9 . Після чого у ОСОБА_7 виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у автомобілі «ВАЗ 21051», д/н НОМЕР_1 , який був припаркований біля під`їзду №13 будинку № 5 по вул. Метробудівській в м. Дніпро, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), із корисливих мотивів, перебуваючи у вищевказаному місці та час, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_7 , відчинив передні пасажирські двері вищевказаного автомобіля, в середині якого побачив автомагнітолу «Pioneer MVH-S120UBW», яка належить потерпілому ОСОБА_9 , яку ОСОБА_7 визначив, як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого ОСОБА_7 від`єднав автомагнітолу «Pioneer MVH-S120UBW», поклав її до своєї сумки та продовжив перебувати в автомобілі, але ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час вчинення злочину був виявлений та затриманий потерпілим ОСОБА_9 у вищевказаному автомобілі, у разі доведення злочину до кінця, ОСОБА_7 міг спричинити потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 1377 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються.
Разом з цим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Проте 01.07.2020 року набув чинності Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень (надалі Закон), яким внесено зміни до ч.1 ст.185 КК України, а саме виключено таке покарання як позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином, з урахуванням наведеного, підстави для призначення покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі відсутні, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України.
Разом з тим, посилання прокурора на те, що відносно ОСОБА_7 на розгляді у Ленінському районного суді м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є таким, що не може бути врахований судом апеляційної інстанції, оскільки вирок суду в іншому провадженні не ухвалений, а тому наявність обвинувального акта на розгляді в суді не може бути врахована з огляду на неможливість в цьому разі порушення принципу презумпції невинуватості.
Згідно із ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основоположних конституційних принципів судочинства відображено в ч.1 ст.62 Конституції, ч.1 ст.17 КПК України. Згідно із цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення або заява посадової особи відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд або посадова особа розглядає особу як винувату («Minelli v. Switzerland», п.37; «Nerattini v. Greece», п.23; «Didu v. Romania», п.41).
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі, при цьому враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується задовільно; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання - не встановлено.
Також враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до проступку, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, не доведення прокурором підстав для скасування ст.75 КК України, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання шляхом його пом`якшення, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскільки відсутні підстави для призначення обвинуваченому покарання без застосування ст.75 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2020 року задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4