ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1537/21 Справа № 175/3428/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000304 за апеляційними скаргами прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,
В с т а н о в и л а:

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним в тому, що 26.02.2019 року близько 10:45 годин знаходився у коридорі на першому поверсі Дніпропетровського районного суду Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район смт. Слобожанське по вул. Теплична, буд.№ 7, де в цей час також перебував раніше йому знайомий ОСОБА_10 .
Так, в зазначений час та у зазначеному місці, між ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 , раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення болю ОСОБА_10 , шляхом завдання удару.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , стоячи перед ОСОБА_10 , діючи умисно, із зусиллям наніс один удар долонею лівої руки по правій щоці ОСОБА_10 , тим самим завдавши удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

- прокурор просить вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року скасувати. Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що захисником обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_7 у судовому засіданні заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України. Однак судом, в порушення вимог вищевказаних норм кримінального процесуального закону вказане клопотання взагалі не розглядалось, що як наслідок призвело до ухвалення обвинувального вироку та звільнення особи від кримінального покарання на підставі ст. 49 КПК України.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, справу щодо нього було сфабриковано, а прокурор та суд протягом всього судового розгляду проявляли до нього упереджене ставлення з обвинувальним нахилом, проте він не визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні в повному обсязі.
Звертає увагу, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло більше двох років, суд прийняв його заяву та заяву його захисника про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України та п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, але не задовольнив їх, не звільнив його від кримінальної відповідальності та не закрив кримінальне провадження, натомість замість ухвали про це проголосив вирок, яким, на думку апелянта, незаконно його засудив.

Обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово повідомлявся про розгляд його апеляційної скарги, однак жодного разу до суду апеляційної інстанції не з`явився.
Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ Пономарьов проти України сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Також, відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ Вайнен проти Бельгії суд вважає цілком розумним покладання на апелянтів, які бажають отримати приватне повідомлення про дату розгляду їх справи апеляційним судом, обов`язки вживати додаткових заходів в цьому напрямку.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подав сам обвинувачений ОСОБА_9 , отже, він знав про те, що вирок суду оскаржений, будь-яких заходів не вживав, щоб дізнатись про стан провадження, повідомлений за допомогою СМС-повідомлень на мобільний номер телефону, вказаний останнім в апеляційній скарзі, а також на сайті суду. У зв`язку з цим, і з урахуванням того, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого та судом не було визнано обов`язковою його участь, колегія суддів вважає за можливе розглянути подані обвинуваченим та прокурором апеляційні скарги у відсутність обвинуваченого ОСОБА_9 за участю його захисника.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просила її задовольнити в повному обсязі.
Захисник ОСОБА_7 повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора та частково апеляцію обвинуваченого, а також надав заяву, в якій зазначив про погодження з обвинуваченим позиції та просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та звільнити останнього від кримінальної відповідальності.
Потерпілий ОСОБА_10 надіслав на адресу Дніпровського апеляційного суду заяву про проведення апеляційного розгляду за його відсутності, в якій, крім того, просив за наслідками апеляційного розгляду апеляційні скарги сторін задовольнити і прийняти рішення про скасування вироку суду першої інстанції, звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності відповідно до ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року вказаним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає, а доводи поданих у провадженні апеляційних скарг щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, а саме не застосування до ОСОБА_9 ст.49 КК України, колегія суддів вважає слушними з огляду на таке.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
Статтею 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені пунктами частини 1 даної статті.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Частиною 2 п. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкримінований ОСОБА_9 кримінальний проступок останнім вчинено 26.02.2019 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України.
Санкція ч.1 ст.126 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
У відповідності до положень ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Згідно зі ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Отже, статтею 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України.
Вказані вимоги судом першої інстанції не були дотримані у повному обсязі, оскільки з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником ОСОБА_7 під час судового розгляду були подані клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України та закриття провадження на підставі ст. 284 КПК України (Т.3, а.п. 25-31, 33-35). Також потерпілим ОСОБА_10 на адресу місцевого суду було надано заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, в якій він, крім того, зазначив про те, що у випадку подання учасниками процесу клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_9 у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження не заперечує проти постановлення судом у зв`язку з цим такої ухвали (Т.3, а.п.32).
В судовому засіданні 26 березня 2021 року обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_7 підтримали вищенаведені клопотання та просили їх задовольнити.
така чітко сформульована вимога апеляційної скарги, а також окреме письмове клопотання про це однозначно вказували на наявність згоди обвинуваченої на таке звільнення до того, як обвинувальний вирок щодо неї набрав законної сили.
Таким чином, за змістом статей 284 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах, і наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Втім, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався, подані клопотання не розглянув, натомість ухвалив обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 , визнав його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт, та звільнив від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Разом з цим, звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Отже, на час розгляду апеляційним судом даного кримінального провадження існували як матеріальні, так і процесуальні підстави для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Однак всупереч положенням ст. 49 КК України суд першої інстанції не постановив такого рішення.
Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків. Останній вчинив дане кримінальне правопорушення 26.02.2019 року, тобто з дня його вчинення минуло понад два роки, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався, що свідчить про те, що строк притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності закінчився. Обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку та не вчинив нового кримінального правопорушення, тому він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України.
Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 3 частиною 1 статті 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню, колегія суддів з урахуванням вимог ст. 417 КПК України дійшла висновку щодо необхідності задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого, звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 - задовольнити.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року щодо ОСОБА_9 скасувати.
Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4