Єдиний унікальний номер:448/1344/20
Провадження № 1-в/448/18/21
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18.11.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська подання провідного інспектора Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу відносно засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого,

В С Т А Н О В И В:

Провідний інспектор Дрогобицького МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним поданням, в обґрунтування якого вказав, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.12.2020 року ОСОБА_5 був засуджений за ч.1 ст.204 України до покарання - штрафу в сумі 102000грн., в дохід держави. Вирок набрав законної сили 05.01.2021р.

Стверджує, що даний вирок був направлений на виконання до Дрогобицького МРВ з питань пробації 16.01.2021р. Покликається на те, о 02.02.2021р. засуджений ОСОБА_5 з`явився до Дрогобицького МРВ з питань пробації та надав письмове пояснення, в якому зазначив, що до 05.02.2021р. він сплатить 10000 гривень із призначеної суми в розмірі 102000грн., так як повної суми сплатити не зможе та просить несплачену суму штрафу розстрочити.

Вказує, що у відповідності до ч.3 ст.26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням органу пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу відповідно до закону.

З огляду на вищенаведене та те, що ОСОБА_5 немає можливості сплатити повну суму призначеного йому штрафу, просить суд розглянути питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу засудженому ОСОБА_5 .

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи міститься заява такого, у якій останній зазначає, що подане подання підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у їх відсутності. Вказано, що станом на 16.11.2021р. сума несплаченої суми штрафу становить 92000 гривень.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, а надіслав на адресу суду заперечення на подання про вирішення питання про розстрочку засудженому виплати несплаченої суми штрафу, згідно якого вважає подане подання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вказав, що засуджений ОСОБА_5 у визначений ст.26 КВК України строк, без будь-яких поважних причин, визначену вироком суду суму штрафу не сплатив, обмежившись сплатою в лютому 2021р. частини штрафу в розмірі 5000грн. Покликався на те, що згідно аналізу ст.537 КПК України у сукупності з положеннями ст.53 та ст.26 КВК України, розстрочка виплати штрафу засудженому ОСОБА_5 не належить до компетенції суду після набрання вироком чинності безпосередньо під час його виконання. Крім того, зазначив, що вирок Мостиського районного суду Львівської області від 01.12.2020р. ухвалений на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 . А тому вважає, що невиконання засудженим ОСОБА_5 умов укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, якою сторонами було узгоджено призначене йому покарання у вигляді сплати штрафу (без розстрочки виплати певними частинами) та яке належним чином не виконується, є, відповідно до ст.476 КПК України, підставою для скасування такого вироку. Ствердив, що лише після відмови суду у скасуванні угоди можливе вирішення будь-яких процесуальних питань у загальному порядку.

Засуджений ОСОБА_5 був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Так, у судовому засіданні (25.03.2021р.) засуджений ОСОБА_5 вказав, що просить подане представником органу пробації подання задовольнити, а саме розстрочити виплату несплаченої суми штрафу, оскільки у нього важке матеріальне становище, так як на даний час ніде не працює, є одруженим та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності осіб, що не з`явилися, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду подання, у відповідності до вимог ст.539 КПК України.

Вивчивши матеріали подання, а також додані до нього документи, суд приходить наступного висновку.

Стаття 22 КПК України регламентує змагальність учасників кримінального провадження, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Натомість, частина 4 статті 53 КК України передбачає, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Судом встановлено, що вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.12.2020 року затверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000013 від 31.01.2020 року, укладену 04.11.2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 .

На підставі вказаної угоди, ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.204 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання - штраф в розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102000 (сто дві тисячі) гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених тютюнових виробів.

Вирок суду набрав законної сили 05.01.2021 року.

Слід зазначити те, що 08.02.2021 року та 24.03.2021р. засуджений ОСОБА_5 частково сплатив штраф на суму 10000 грн., що стверджується доданими представником органу пробації квитанціями.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 до теперішнього часу штраф, призначений як основне покарання, у розмірі 92000 грн., не сплатив.

Із матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 звернувся до органу пробації із клопотанням про розтермінування штрафу, покликаючись на те, що немає можливості сплатити повної суми штрафу одним платежем, окрім того, в судовому засіданні вказав, що не працює (є безробітним) та має не утриманні двох неповнолітніх дітей.

З наявних матеріалів не випливає умисна несплата засудженим ОСОБА_5 штрафу або його ухилення від такої сплати, засуджений є працездатною особою, поряд з цим, сплатив частину штрафу, про що вище вже зазначалось.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд в постанові від 20.03.2019 за №638/15818/14-к зазначив, що за змістом статей 471, 472, 475 КПК України положення угоди щодо узгодженого сторонами покарання та згоди підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням є такими, що зобов`язують суд призначити узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди. Разом із тим, ні положення статей 471, 472 КПК України, ні зміст самої угоди про примирення чи визнання винуватості не можуть тлумачитись як такі, що визначають певну особливу матеріально-правову природу призначеного на підставі угоди покарання, що відрізняється від аналогічного покарання, призначеного судом при здійсненні кримінального провадження в загальному порядку (без угоди), або вказують на певний особливий порядок відбування такого покарання, оскільки це суперечитиме положенням кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, які відповідних особливостей не визначають.

Так, кримінальне процесуальне законодавство України визначає порядок здійснення кримінального провадження (ст.1 КПК України), а ст.ст.468-476 цього Кодексу регулюють особливості кримінального провадження на підставі угод.

Згідно з положеннями ст.ст.471, 472 КПК України зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. Ця умова угоди відповідно до ч.1 ст.475 КПК України зобов`язує суд призначити саме узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди, а тому цю умову слід вважати реалізованою в момент ухвалення судом вироку, яким призначено визначене угодою покарання. Обов`язковість же виконання такого покарання виникає не з положень угоди, а із самої матеріально-правової природи покарання та відповідних положень кримінального й кримінально-виконавчого законодавства (при цьому такий обов`язок не виключає можливості звільнення особи від його відбування на стадії виконання вироку чи заміни невідбутої частини покарання на підставах, передбачених законом).

У зв`язку з цим ухилення від відбування покарання, призначеного судом на підставі угоди, не можна розглядати як умисне невиконання засудженим угоди про примирення або про визнання винуватості в розумінні ст.476 КПК України та ст.389-1 КК України.

Крім того, з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021р. на території України встановлений карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Враховуючи обставини викладені у поданні, розмір штрафу призначеного вироком суду та суми штрафу, яка залишилась не сплаченою, а також матеріальний стан засудженого, суд приходить до висновку про можливість надання засудженому ОСОБА_5 розстрочки сплати штрафу призначеного йому вищевказаним вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.12.2020 року, в розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102000 (сто дві тисячі), а саме розстрочити несплачену суму штрафу в розмірі 92000 гривень шляхом виплати рівними частинами щомісячно строком на один рік, що відповідатиме закону та буде об`єктивним та достатнім терміном з огляду на залишок несплаченої частини штрафу.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення даного подання органу пробації.

Керуючись ст.26 КВК України, ст.53 КК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання провідного інспектора Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Дрогобицького РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 , про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу відносно засудженого ОСОБА_5 , - задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату суми штрафу, котра не сплачена в розмірі 92000 (дев`яносто дві тисячі) гривень, який призначений за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.12.2020 року за ч.1 ст.204 КК України, строком на 12 (дванадцять) місяців із щомісячним платежем в розмірі 7666 (сім тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 66 коп. в дохід держави, починаючи з часу набрання даної ухвали законної сили.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що про сплату відповідної частини штрафу він зобов`язаний повідомляти Дрогобицький РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області шляхом пред`явлення документа про сплату.

Відповідно до вимог ч.4 ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України, роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням кримінально-виконавчої інспекції замінює несплачену суму штрафу у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1