Справа № 675/770/21
Провадження № 1-кп/675/80/2021
У Х В А Л А
"22" вересня 2021 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглядаючи в м. Ізяслав Хмельницької області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 (по тексту ОСОБА_5 , обвинувачений) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 121 КК України, по якому призначено судовий розгляд по суті.
При цьому, згідно ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26.07.2021 року було продовжено строк раніше обраного щодо ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» до 23.09.2021 року включно.
У судовому засіданні 22.09.2021 року прокурор подав клопотання про продовження строку обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як по спливу визначеного строку його дії розглянути кримінальне провадження неможливо, однак ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу та його подальшого продовження не зменшилися.
На думку прокурора, в разі, коли не буде продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Потерпіла у судовому засіданні повністю підтримала позицію прокурора.
Захисник, позицію якого повністю підтримав обвинувачений, вказував на відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та просив вирішити питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, такий як цілодобовий домашній арешт із застосування електронних засобів контролю.
Захисник звертав увагу суду, що висунуте обвинувачення є необгрунтованим, як і самі ризики на які вказує прокурор. На переконання захисника, більш м`який запобіжний захід цілком і повністю забезпечить належну процесуальну поведінку, так як будь-яких передумов переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, вчиняти кримінальні правопорушення не було та не може бути, а доводи прокурора є виключно припущеннями, що не грунтуються на будь-яких доказах.
Заслухавши позицію прокурора в обгрунтування поданого клопотання та доводи обвинуваченого і його захисника щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, який не пов`язаний з триманням під вартою, суд встановив наступні обставини та прийшов до такого висновку.
Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України (ч. 3 ст. 315, ч. 2 ст. 331 КПК).
Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (ч.ч. 3-5 ст. 199 КПК України).
Стаття 177 КПК України визначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з приписами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно зазначатися про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Так, із матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується, в тому числі, у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 307 КК України, покарання за кожен з яких передбачено у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.
На думку суду, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, про що неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Суд вказує, що презумпція невинуватості не може бути виправдана одним лише прагненням полегшити становище обвинуваченого.
Як важає суд, санкції інкримінованованих обвинуваченому кримінальних правопорушень дають об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, зокрема частина з яких є неповнолітніми, які є ще не допитаними, з метою покращення свого становища, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Суд наголошує, що обвинуваченому відомі особи свідків у кримінальному провадженні, які у тому числі, як зазначено вище, є ще й неповнолітніми, а тому існування ризику впливу на свідків є доведеним.
У сукупності з іншими обставинами кримінального провадження також враховано стадію судового провадження та особу обвинуваченого, який негативно характеризується за останнім місцем роботи, і те, що він має слабкі соціальні зв`язки, оскільки він не працевлаштований, не одружений, на утриманні дітей не має.
На переконання суду, необхідно врахувати, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 121 КК України, які відносяться до тяжких та мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів.
Враховуючи фактичні обставини пред`явленого обвинувачення у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, суд вважає, що наявний також і ризик можливості скоєння обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Тим самим, відомі суду обставини у своїй сукупності безумовно вказують про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу і його продовження та суттєво не змінилася обстановка, що дає підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених ним в судовому засіданні.
Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд враховує його особу, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 , його можливість переховуватись від суду та впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також необхідно зазначити, що запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованим обвинуваченнням у вчиненні, зокрема, тяжких злочинів є підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.
Доводи захисника про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, суд відхиляє, оскільки обставини, які заявлені в обгрунтування необхідності зміни запобіжного заходу на більш м`який не є визначальними та такими, що б давали можливість обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі і у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На думку суду, до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, так як в даному випадку, потреба в обмеженні його права на особисту свободу шляхом продовження строку найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.
Враховуючи наведене, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на 60 днів, тобто до 20.11.2021 року.
З огляду, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є кримінальним правопорушенням, вчиненим із застосуванням насильства, приймаючи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України та перераховані вище, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави судом не визначається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 95, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 372 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк обраного щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор» до 20.11.2021 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор», вручити у встановленому порядку прокурору, обвинуваченому та його захиснику.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той самий строк і в тому ж самому порядку, з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1