Справа № 206/2866/21
Провадження № 1-кп/206/197/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий, суддя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000159 від 21.05.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючий середню освіту, неодружений, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
захисник-адвокат ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
18.05.2021 в період часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв., (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим) ОСОБА_3 , разом зі своїм раніше знайомим, ОСОБА_7 перебували в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване за адресою: м.Дніпро, вул. Лісопаркова 4, де відпочивали та розпивали спиртні напої. В ході перебування у вищевказаному кафе ОСОБА_7 дістав з карману своїх штанів свій мобільний телефон марки Samsung Galaxy A12, чорного кольору, з іmеі НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , з метою здійснення телефонного дзвінка. Помітивши це, у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме вищевказаного мобільного телефону, належного ОСОБА_7 , який ОСОБА_3 визначив для себе об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_3 , у той же день, а саме: 18.05.2021, приблизно в період часу з 20 год. 00 хв. по 21 год. 00 хв., (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), вийшов з кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » разом з ОСОБА_7 та направились в бік вул. Красноводської в м. Дніпро, де проходячи повз будинок 1А по вул. Красноводська, в м. Дніпро., ОСОБА_3 перебуваючи позаду ОСОБА_7 схопив останнього за плече повернувши його обличчям до себе, після чого штовхнув його в область грудей, від чого ОСОБА_7 впав на землю обличчям догори.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, розуміючи що його дії мають відкритий характер для потерпілого, схилився над ОСОБА_7 , та взяв мобільний телефон Samsung Galaxy А12, чорного кольору, з іmеі НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , який випав з кишені потерпілого на землю, та поклав його до кишені своїх штанів.
Після чого ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого) до кінця, тримаючи вищевказаний телефон при собі у кишені своїх штанів, які були одягнуті на ньому, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними, незаконними діями ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4888 гривень 80 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав, підтвердив обставини, викладнені в обвинувальному акті, при цьому суду показав, що у травні, точну дату назвати не зміг, він перебував біля кафе, яке розташоване біля залізничного переїзду на житловому масиві «Північний» у м.Днірпі біля магазину «Страж». Їх було декілька чоловік, вони випивали спиртні напої. Коли йшли додому, потерпілий почав його ображати, та ОСОБА_3 штовхнув потерпілого. Потерпілий упав та у нього з кишені випав мобільний телефон. ОСОБА_3 забрав телефон та пішов додому. Телефон здав у ломбард, отримав 2200 гривень, якими розпорядився на власний розсуд. Коли до нього прийшли співробітники поліції - телефон викупив.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, тому суд, відповідно до ст. 325 КПК України розглядає справу за його відсутності.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, крім показів обвинуваченого, підтверджується письмовими доказами, які досліджені під час судового розгляду, а саме:
Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.05.2021 та фототаблиці до нього, здійснено огляд ділянки місцевості в 20 метрах від буд. АДРЕСА_3 (т. 2 а.п,. 7-8).
19.05.2021 ОСОБА_3 уклав договір про надання фінансового кредиту під заставу мобільного телефону Samsung sm-a125f/dsn 32 GB, оціночна вартість 2200 грн., що підтверджується відповідним договором № DP - 2.149688/0 (т. 2 а.п. 27).
Згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 1887/21 від 04.06.2021 вартість викраденого майна, станом на 18.05.2021 року, а саме: мобільного телефону марки Samsung Galaxy A12», чорного кольору, на 32 GB, придбаний 26.02.2021 з урахуванням ПДВ становила 4888,80 грн. та без урахування ПДВ складала 4073,84 грн. (т. 2 а.п. 16-20).
Згідно протоколу огляду предмета від 28.05.2021 та фототаблиці до нього, було проведено огляд мобільного телефону «Samsung» моделі «Galaxy A12», чорного кольору, який ОСОБА_3 19.05.2021 віддав під заставу в ломбард (т. 2 а.п. 34-36).
Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.05.2021 року мобільний телефон марки Samsung Galaxy A12, чорного кольору, з НОМЕР_3 та НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000159 та переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд, з дотриманням вимог ст. 94 КПК України оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженню всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом дав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, в силу ст.89 КК України (т.1 а.п.39), в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не знаходиться (т. 1 а.п. 44), має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.п. 41), за місцем проживання характеризується задовільно офіційно непрацевлаштований, на життя заробляє тимчасовими підробітками, скарг від сусідів не надходило (т.1 а.п. 43), перебуває на диспансерному обліку в Дніпропетровському міському центрі боротьби і профілактики зі СНІДом з 20.03.2008 року з діагнозом ВІЛ-інфекція (т.1 а.п. 48).
Обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.
Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, не обирався.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експерта документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Стягнути з ОСОБА_3 витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 1887/21 від 04.06.2021 року на користь судового експерта ОСОБА_9 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 , розрахунковий рахунок в АТ «КБ «ПриватБанк» НОМЕР_5 ) 320,00 (триста двадцять) гривень.
Речові докази: мобільний телефон марки Samsung Galaxy A12, чорного кольору, з НОМЕР_3 та НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 повернути за належністю ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1