Дата документу 16.08.2021 Справа № 314/2112/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1234/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/2112/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 червня 2021 року про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням щодо засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семенівка Мелітопольського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

В апеляційній скарзі засуджений, не погоджуючись з ухвалою суду, просив її переглянути та застосувати до нього положення ст.82 КК.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_8 засуджено вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2017 року за ч.2 ст.125, ч.3 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.70 КК до 9 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні даного клопотання, виходив з того, що на даний час засуджений не довів своє виправлення та перевиховання, а тому підстави для задоволення його клопотання відсутні.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно з положеннями ст.82 КК особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків.

Виходячи з ч.1 ст.6 КВК виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання. При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної колонії, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_8 , суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_8 не довів своє безумовне виправлення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення, в тому числі, особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_8 мав лише 1 заохочення за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки. Між тим таке заохочення мало місце 05.04.2021 року, тобто за час, що безпосередньо передував зверненню засудженого з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Також із наявної у справі довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_8 вбачається, що у 2020 році він працював лише у серпні, жовтні та грудні, а у 2021 році у квітні та травні. Між тим, сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого на протязі усього періоду відбуття покарання, а не лише у певний період часу.

Також з наданої виправною колонією характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_8 участі у суспільно-корисній праці та роботах з благоустрою відділення не приймає, не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться у відділенні, не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не підвищує свій загальноосвітній рівень, не приймає участі у роботі самодіяльних організацій відділення.

Поряд з цим з матеріалів провадження встановлено, що комісією установи засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в застосуванні до нього ст.101 КВК та ст.82 КК як такому, що не став на шлях виправлення.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає обґрунтованими встановлені в ухвалі підстави для відмови у задоволенні клопотання засудженого та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, що свідчить про відсутність підстав для заміни невідбутої ним частини покарання більш м`яким покаранням.

Переконливих аргументів, які би доводили неправильність висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі засудженого не наведено.

Відтак ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4