КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 09 грудня 2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року,

за участі:
представника власника майна ОСОБА_6 ,
власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 20.08.2021 в ході проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0023 та розташованих на ній складських приміщень, що за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_2 , а саме на 263 картонні коробки із комплектуючими до 2104 велосипедів та 405 зібраних та укомплектованих велосипедів.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, скасувати її, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо підстав для поновлення строку на апеляційного оскарження зазначає, що 09 вересня 2021 року слідчим суддею клопотання прокурора розглянуто без виклику власника майна та його представника, копію ухвали не надіслано, а отримано представником 01 жовтня 2021 року, апеляційну скаргу надіслано поштовим зв`язком 06 жовтня 2021 року.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процессуального закону, а слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень.

Зазначає, що вказане майно вилучене всупереч ухвалі слідчого судді, а клопотання про арешт майна розглянуто з порушенням вимог ст. 173 КПК України.
Також зазначає, що розгляд клопотання призначено на 09 вересня 2021 року о 08 год. 40 хв., 10 вересня 2021 року о 17 год. 34 хв. на мобільний телефон ОСОБА_5 надійшло смс-повідомлення «Судова повістка», про виклик в судове засідання по справі з розгляду клопотання прокурора про арешт майна, тобто після того, як відбулося судове засідання, відтак розгляд клопотання відбувся без участі власників майна, що призвело до унеможливлення реалізації процесуальних прав власника майна.
Окрім того, в оскаржуваній ухвалі не наведено конкретного переліку рухомого майна, на яке накладено арешт, не зазначено жодної ідентифікуючої ознаки, відтак оскаржувана ухвала суперечить п. 1 ч. 5 ст. 173 КПК України.
Також представник зазначає. що вилучене майно передано на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_5 , однак в оскаржуваній ухвалі не зазначено ні про заборону ні про обмеження розпорядження або користування арештованим майном, яке знаходиться на зберіганні у власника майна, відтак арешт накладено не законно.
До початку судового розгляду, до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника ОСОБА_6 про залучення третіх осіб, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо майна яких вирішується питання про арешт майна до апеляційного розгляду. Колегія суддів вбачає за можливе задовольнити вказане клопотання представника та залучити до розгляду апеляційної скарги, оскільки оскаржуваною ухвалою зачіпаються їх права.
В судове засідання прокурор не з`явився, надіслав клопотання про відкладення судового засідання, однак докази поважності причин своєї неявки не надав, хоча про час та місце судового засідання йому завчасно повідомлено в передбаченому законом порядку, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_6 та власників майна ОСОБА_5 ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , які повідомили, що вони не є фігурантами кримінального провадження, а вказане майно придбано у законний спосіб, та просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 09 вересня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власників майна, копію ухвали не надіслано, а отримано 01 жовтня 2021 року, апеляційну скаргу надіслано поштовим зв`язком 06 жовтня 20021 року, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 13 квітня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000297, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 5 ст. 185 КК України(у даному кримінальному провадженні об`єднано матеріали досудового розслідування, які 01.06.2021 внесено до ЄРДР під № 0000714).
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Одеської, Волинської та Київської областей України діє злочинна група, члени якої вчиняють систематичне викрадення з вантажних митних комплексів товарів широкого вжитку, які ввозяться на митну територію України.
В ході досудового розслідування отримано відомості про те, що до діяльності злочинної групи причетний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та протиправна діяльність координується ним через підконтрольних йому суб`єктів підприємницької діяльності ТОВ «ЛСЛ Одеса» , ТОВ «Твоя Логістика» , КТ «Твоя Логістика» , ТОВ «Комплекс Ягодин» , ТОВ «Вантажний митний комплекс «Термінал» , ТОВ «Аеропорт Київ Карго» , ТОВ «Сайрус Груп» та інших, а також осіб з числа ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та інших.
Так, 20.08.2021 в ході проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0023 та розташованих на ній складських приміщень, що за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_2 , дозвіл на проведення якого був наданий слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва, було вилучено речі, які є тимчасово вилученим майном, а саме: 263 картонні коробки із комплектуючими до 2104 велосипедів та 405 зібраних та укомплектованих велосипедів.
Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_23 від 21 серпня 2021 року вказане майно визнано речовим доказом.

02 вересня 2021 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на згадане майно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року клопотання задоволено, з огляду на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, виходячи з наступних обставин.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави арешту майна відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу.
З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги зазначених норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод,
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя, в порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, та не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою збереження речових доказів.
Із письмових пояснень наданих представником ОСОБА_5 , - адвокатом ОСОБА_6 убачається, що ОСОБА_5 отримав арештоване майно на зберігання, оскільки ним здавалося в оренду власному брату ОСОБА_8 приміщення для зберігання товарів. Після того, ОСОБА_5 здав в оренду 800 кв. м. належного йому майна племіннику ОСОБА_7 для зберігання товарів.
На підтвердження законності придбання вказаних товарів, долучено копії договорів купівлі продажу товарів № 01/08/2021 від 2021 від 01.08.2021 року, відповідно до яких ФОП ОСОБА_8 від ТОВ «ЛД ТРАНС Груп» прийняв товари згідно видаткових накладних, при цьому ФОП ОСОБА_7 уклав договір поставки № 130801 від 13.08.2021 року з ТОВ «ХЕЛЛІШЕЙДІ» на прийняття товарів згідно видаткових накладних та придбав 977 штук комплектів велосипедів у розібраному стані.
Із вказаних накладних вбачається, що ФОП ОСОБА_7 придбав комплекти велосипедів у розібраному стані на загальну кількість 1520 штук, після чого велосипеди на загальну кількість 977 та 1520 шт., залишено на складі, власником якого є ОСОБА_5 .
Водночас згідно клопотання прокурора, з території вантажного митного складу ТОВ «ЛСЛС Одеса» зникли товари, що відносяться до велосипедних запчастин на загальну вагу 3 158, 05 кг. Відповідно до актів огляду, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 придбано, а органом досудового розслідування описано 2 509 велосипедів на загальну вагу близько 42 тони 573, 5 кг., що у 13 разів перевищує викрадене майно.
Даних щодо причетності ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а також ТОВ «ЛД ТРАНС Груп», ТОВ «ХЕЛЛІШЕЙДІ» до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1, ч. 5 ст. 185 КК України, за якими здійснюється досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, матеріали справи не містять. Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень не вручено та відомості про можливу причетність його до їх вчинення, до ЄРДР не внесено.
Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , з потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

У порушення ст.ст. 171, 173 КПК України, слідчий суддя не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Проте вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді.

Інших підстав для накладення арешту, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, а також обґрунтування наявності випадків, передбачених ч.ч. 3 - 6 ст. 170 КПК України, в клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді не зазначено.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Наведене у сукупності дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в його право на мирне володіння та користування майном здійснено без законних на те підстав.

Колегія суддів звертає увагу й на інші істотні порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону.
У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Необхідність розгляду клопотання про арешт майна у відсутності власника майна завжди має бути об`єктивно обґрунтовано з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.

Відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна, в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, може сховати, знищити, пошкодити, відчужити майно.

У будь-якому випадку слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.

Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивувавши своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Поновити представнику ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року та задовольнити апеляційну скаргу.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 20.08.2021 в ході проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0023 та розташованих на ній складських приміщень, що за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_2 , а саме на 263 картонні коробки із комплектуючими до 2104 велосипедів та 405 зібраних та укомплектованих велосипедів, -скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, вилучене 20.08.2021 в ході проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :00:023:0023 та розташованих на ній складських приміщень, що за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_5 , прож. АДРЕСА_2 , а саме на 263 картонні коробки із комплектуючими до 2104 велосипедів та 405 зібраних та укомплектованих велосипедів.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/46740/21 -к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_24
Справа № 11сс/824/6126/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК