Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 489/352/22
Провадження № 1-кп/490/56/2022
У Х В А Л А

26 січня 2022 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000398за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Прокурор просив про продовження строку дії раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спираючись про те, що ризики, які були враховані під час обрання цього запобіжного заходу, а саме - того, що обвинувачені можуть ухилятись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше правопорушення - наразі не усунуті та не зменшились.

2. Захисник під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення цього клопотання заперечував, спираючись про таке.

2.1. В цьому випадку обвинувальний акт є направленим до суду після закінчення строків досудового розслідування. Та з огляду на таке, захисник просив провадження у справі закрити, а обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід - скасувати.

2.2. Обвинувачений є людиною похилого віку, має низку хронічних невиліковних хвороб, які вочевидь перешкоджають вжиттю ним заходів щодо переховування від суду та вкрай ускладнює його перебування у місцях позбавлення волі.

До того ж, обвинувачений має постійне місце проживання, стабільне джерело доходів /пенсію/, раніше не був судимим та за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження позицію свого підзахисного підтримав та просив змінити йому запобіжний захід на непов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений також наполягав на тому, що, як на його думку, ця справа є сфальсифікованою, та надані органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням матеріали не мають нічого спільного із обставинами дійсності.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у такому

приблизно на початку липня 2021 року ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) познайомився із ОСОБА_8 у зв`язку з придбанням належного останньому автомобіля марки BMW на іноземному реєстраційному номері НОМЕР_1 .
13.07.2021, перевіривши працездатність та комплектацію автівки, за усною домовленістю з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) передав останньому гроші в сумі 4.800 доларів США в якості оплати за придбання автомобіля, а ОСОБА_9 , в свою чергу, передав ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) автівку та технічний паспорт на авто.
Приблизно всередині липня 2021 року, але не пізніше 21.07.2021 у ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), який усвідомлював, що ОСОБА_9 не має перед ним жодних фінансових чи майнових зобов`язань, виник злочинний намір, направлений на вимагання вчинення ОСОБА_9 дій майнового характеру на його користь, а саме - вимагання оплати ремонту автомобіля мари BMW на іноземному реєстраційному номері НОМЕР_1 , який він раніше придбав у потерпілого, вартістю 800 доларів США.
Переслідуючи мету незаконного безоплатного покращення якості свого майна за рахунок коштів ОСОБА_9 , до реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) залучив свого батька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з яким розробив злочинний план, направлений на вимагання вчинення ОСОБА_9 дій майнового характеру на їх користь.
Реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний умисел, 21.07.2021 ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) зап росив ОСОБА_9 на зустріч до пабу "Пінта", що розташований по пр. Богоявленському, буд. 8/2 о 19:00. У визначений час ОСОБА_9 прибув на зустріч та, зайшовши до літнього майданчика пабу, побачив за одним зі столиків ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження)та чотирьох невідомих йому осіб чоловічої статі, які запросили його присісти. В ході розмови ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) повідомив ОСОБА_9 про те, що автівка, яку він раніше придбав у потерпілого, знаходиться на теперішній час в несправному стані та потребує ремонту, оплатити ремонт машини має ОСОБА_9 .
ОСОБА_9 , в свою чергу, заявив, що перед купівлею автомобілю ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) особисто оглядав машину. Стан придбаної автівки ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) влаштував. ОСОБА_11 заявив, що будь-якого боргу перед ОСОБА_12 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) в нього немає та відмовився від сплати за ремонт. Після цього ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) почав висловлювати на адресу ОСОБА_9 погрози застосування насильства у разі ігнорування його вимог щодо оплати ремонту автівки. Потерпілий відмовився виконувати вимоги ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та покинув літній майданчик пабу.
26.07.2021 в післяобідній час, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 злочинного умислу, ОСОБА_9 знову зателефонував ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та запропонував зустрітися. Погодившись на пропозицію, о 19.30 того ж дня ОСОБА_9 прибув до попередньо обумовленого місця - пабу "Пінта", що розташований по пр. Богоявленському, буд. 8/2. На літньому майданчику закладу на нього чекали ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), ОСОБА_13 та двоє невстановлених осіб. В ході розмови ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) повторно висказав вимогу сплати вартості ремонту його машини ОСОБА_9 , на що останній категорично відмовився. Після цього ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) висловив погрозу негайної реалізації попередніх погроз застосування насильства до потерпілого та вбивства останнього у разі невиконання його вимог. Подальша розмова була перервана, ОСОБА_9 покинув літній майданчик пабу.
28.07.2021 на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_4 та, представившись, заявив потерпілому, що той повинен ще раз продати автівку новому покупцю, якого знайшов ОСОБА_4 , а гроші від продажу передати йому, на що потерпілий відповів відмовою. Далі ОСОБА_4 висловив погрозу вбивством потерпілого у разі невиконання його вимог, після чого поклав слухавку.
09.08.2021, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_4 злочинного умислу, ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та почав погрожувати застосуванням насильства у разі відмови виконувати вимоги щодо ремонту автівки, ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) наполягав на особистій зустрічі та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) не відступиться від своїх намірів та побоюючись реалізації висловлених погроз, погодився зустрітися.
Того ж дня о 19.30 ОСОБА_9 прибув ща місцем, попередньо повідомленим йому ОСОБА_7 , розташованим на набережній по вул. Флотський бульвар. На місці на нього вже чекали ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), ОСОБА_4 та двоє невстановлених осіб. В ході розмови, ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та ОСОБА_4 повторно висказали ОСОБА_9 вимогу сплати вартості ремонту машини, на що останній відмовив. Після цього, з метою підтвердження реальності виказаних раніше на адресу потерпілого погроз та з метою пригнічення та залякування потерпілого, ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) наніс ОСОБА_9 один удар кулаком руки в область лівого плеча, чим завдав останньому фізичного болю. В цей час, ОСОБА_4 дістав наявний при ньому розкладний ніж та продемонстрував потерпілому, погрожуючи при цьому застосуванням насильства. Після нетривалої розмови ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) запропонував ОСОБА_9 разом поїхати на СТО, де підтвердити вартість ремонту автомобілю, яку ОСОБА_9 має оплатити в сумі 800 доларів США. ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) також заявив, що про місце та час зустрічі він повідомить ОСОБА_9 пізніше.
В подальшому, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) та ОСОБА_4 домовились із ОСОБА_9 про зустріч на СТО з метою встановлення вартості ремонту автомобілю, на яку останній вимушено погодився. Крім того, в ході телефонної розмови ОСОБА_9 був попереджений, що на зустріч до нього приїде ОСОБА_4 та всі майнові питання, щодо ремонту автомобіля необхідно буде вирішувати з ним.
10.08.2021 о 16:03 ОСОБА_9 прибув за місцем, попередньо повідомленим йому ОСОБА_14 та ОСОБА_4 , а саме на СТО розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . На місці на нього вже чекали ОСОБА_4 та невстановлений чоловік. В ході розмови, ОСОБА_4 сказав, що зараз вони звернуться до працівника СТО, і він подивиться автомобіль, який ОСОБА_9 продав ОСОБА_7 та визначать суму грошових коштів, які ОСОБА_9 повинен буде сплатити за ремонт.
В свою чергу ОСОБА_9 , заявив, що будь-якого боргу перед ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) в нього немає та платити за ремонт він не буде, а також сказав, що перед купівлею автомобілю, ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) оглядав машину як особисто, так із залученням працівників СТО і стан придбаної автівки його влаштував. Після цього, з метою підтвердження реальності виказаних раніше на адресу потерпілого погроз та з метою залякування потерпілого, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_9 один удар головою в область обличчя, чим завдав останньому фізичного болю.
Після цього, ОСОБА_4 виказав погрози застосування насильства до потерпілого у зв`язку з відмовою від виконання висунутих злочинних вимог, сів до транспортного засобу марки ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_2 та поїхав у невстановленому напрямку.
Того ж дня о 16.07 ОСОБА_9 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_7 та повідомив, що в нього відбулась зустріч з його батьком ОСОБА_4 та він повідомив останньому, що нічого їм з ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) не винен та оплачувати ремонт автомобілю він не збирається. Почувши відмову, ОСОБА_7 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження) відразу висловив погрозу застосування насильства до потерпілого та вбивства останнього, після чого поклав слухавку.

Ці дії обвинуваченого органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 189 Кримінального Кодексу України - як вимагання вчинення дій майнового характеру з погрозою вбивства потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

2. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_15 від 16 вересня 2021 року відносно обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 листопада 2021 року включно.

Подальшими ухвалами слідчих суддів цей строк був продовженим неодноразово, востаннє - до 26 січня 2022 року включно.

3. Під час винесення вказаних ухвал слідчими суддями була встановлена наявність ризиків того, що обвинувачені може продовжити вчиняти злочин, ухилятись від слідства або суду, а також - незаконно впливати на потерпілого та свідків.

4. Під час здійснення цього кримінального провадження суд розпочав підготовче судове засідання; під час підготовчого судового засідання захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження, спираючись на те, що органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням порушені строки досудового розслідування.

З метою вирішення цього клопотання у судовому засіданні була оголошена перерва до 02 лютого 2022 року; прокурору був наданий час для подання доказів на підтвердження своєї позиції у справі.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під ставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

2. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

3. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

4. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

4.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

4.2. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

4.3. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Матеріали кримінального провадження на теперішній час не містять відомостей про те, що, висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування діяли недобросовісно.

2. В той же час, наразі захисником висловлені аргументи про те, що припущення про вчинення злочину ОСОБА_4 є висунутим у встановленому законом порядку.

3. Разом із цим, висунуті захисником аргументи можуть бути перевіреними судом, та судом вживаються заходи щодо здійснення такої перевірки.

Отже, для мети застосування запобіжного заходу на час перевірки аргументів захисника висунуту "підозру" слід вважати "обґрунтованою".

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

1. Обґрунтованість висунутої підозри, в свою чергу, доводить що обвинувачений має підстави ухилятись від суду, адже у разі визнання його винуватими йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

2. Окрім того, перебуваючи у необмежених умовах, обвинувачений матиме можливість впливати на хід судового розгляду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, в тому числі й шляхом погроз, умовлянь схилити їх до дачі неправдивих показів щодо обставин кримінальних правопорушень, що вплине на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, у тому числі перешкодить кримінальному провадженню.

Таке підтверджується сутністю висунутого обвинувачення, зміст якого полягає ні в чому іншому, як у примушуванні до неправомірних дій задля захисту своїх інтересів.

3. В той же час, жодних відомостей, які можуть вказувати про те, що обвинувачений може продовжити вчиняти вже розпочатий злочин або вчинити новий злочин матеріали кримінального провадження не містять.

Так, обвинувачений є особою похилого віку, раніше не вчиняв злочинів та не судився, відомостей про наявність в нього зв`язків у кримінальному середовищі матеріали кримінального провадження не містять.

Стосовно можливості запобігти цим ризикам шляхом обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Характер встановлених судом ризиків, особливо - ризику того, що обвинувачений може протиправно впливати на потерпілого та свідків - є таким, що запобігти їм інакше, ніж шляхом тримання кожного з обвинувачених під вартою, не видається за можливе.

В зв`язку з таким суд доходе висновку про те, що на час перевірки аргументів захисника підстави для зміни обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу є відсутніми, а його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити лише шляхом подальшого застосування до них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Отже, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню та строк тримання обвинуваченого під вартою слід продовжити на строк, що є об`єктивно необхідним для розгляду аргументів захисника.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У підготовчому судовому засіданні оголосити перерву до 02 лютого 2022 року до 12:00 години.

2.Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області - до 09 лютого 2022 року включно.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_16 =