КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою повернуто клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000107 від 19 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 197-1 КК України.
У рішенні слідчий суддя вказує, що ухвала слідчого судді від 21 лютого 2020 року про накладення арешту на майно була скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2020 року, відтак слідчий суддя позбавлений можливості вирішити питання про скасування арешту майна та вбачає підстави для повернення клопотання заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Одночасно, ОСОБА_5 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали. Зазначає, що копію рішення він тримав поштовим відправленням 16 серпня 2021 року.

Як зазначає власник майна, починаючи з 25 травня 2020 року, після скасування ухвали Київським апеляційним судом, він отримав можливість користуватись нежитловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, наразі, ОСОБА_5 обмежений у праві розпоряджатись вказаним майном.

Апелянт вказує, що кримінальне провадження розслідується більше 3 років, однак повідомлення про підозру нікому не оголошено, слідчі дії не проводяться. Незважаючи на це, ОСОБА_5 , як законний власник, обмежений у реалізації права власності, що, на його думку, істотно порушує права та інтереси в умовах, коли на території України діє карантин, та відсутні доходи від здійснення господарської діяльності.

У судове засідання учасники провадження не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що дає апеляційному суду підстави розглядати справу у їх відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до практики Верховного Суду строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, постановленої без виклику особи, має обчислюватися з дня отримання нею копії судового рішення незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення (Постанова ВС/ККС, № 757/39201/18-к). Матеріали судового провадження не містять підтвердження отримання повісток про виклик власника майна, його належного повідомлення про дату та час розгляду клопотання.
Враховуючи, що копія ухвали була отримана ОСОБА_5 16 серпня 2021 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений не був.

Щодо можливості оскарження зазначеної ухвали слідчого судді, колегія суддів, враховуючи позицію Великої палати Верховного Суду у справі № 243/6674/17-к від 23 травня 2018 року, згідно якої ухвалу слідчого судді, можливість винесення якої не передбачено КПК України, може бути оскаржено в апеляційному порядку, приходить до висновку про прийняття апеляційної скарги до розгляду.
При цьому колегія суддів враховує і правові позиції ЄСПЛ, згідно яких право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ «Воловік проти України», «Креуз проти Польщі», «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі»).
Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ «Тіннеллі та сини, Лтд та ін.», «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства»).

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає, що дана ухвала слідчого судді підлягає перегляду в апеляційному порядку, оскільки постановлена з порушенням вимог КПК України.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів судового провадження, Слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000107 від 19.06.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 197-1 КК України.
У рамках вказаного кримінального провадження 20 лютого 2020 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 742 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Єлизавети Чавдар, № 1-З (ОНМ 00), нежитлове приміщення, загальною площею 742 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Єлизавети Чавдар, № 1-В 000), із забороною його відчуження, розпорядження та користування.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 лютого 2020 року було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вказане майно.

25 травня 2020 року колегією суддів Київського апеляційного суду було скасовано вказану ухвалу та постановлено нову, якою клопотання прокурора було задоволено частково та накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 742 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Єлизавети Чавдар, № 1-З (ОНМ 00), із забороною відчужувати, розпоряджатися ним. Ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 742 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування залишено без змін.
02 серпня 2021 року власник майна ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна з нежитлового приміщення, загальною площею 742 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (ОНМ 00).
02 серпня 2021 року слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва постановив ухвалу про повернення клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000107 від 19 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Слідчий суддя, повертаючи клопотання про скасування арешту майна, вказав, що ухвала слідчого судді від 21 лютого 2020 року про накладення арешту на майно була скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2020 року, відтак слідчий суддя позбавлений можливості вирішити питання про скасування арешту майна.
Однак, з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

Так, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Рішення слідчого судді не відповідає вимогам ст. 174 КПК України, яка регулює скасування арешту майна, та не передбачає повернення клопотання з будь-яких підстав. У даному випадку, слідчий суддя мав розглянути клопотання по суті та прийняти рішення по скасування арешту або про відмову у цьому, належним чином обґрунтувавши його.

Посилання слідчого судді на факт скасування ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва про накладення арешту Київським апеляційним судом від 25 травня 2020 року є безпідставним. Вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції, окрім скасування рішення слідчого судді, було також і накладено арешт на нежитлове приміщення, загальною площею 742 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною відчужувати, розпоряджатися ним.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, постановлюючи ухвалу про повернення клопотання про скасування арешту майна, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки таке рішення слідчого судді не передбачено вимогами КПК України. Крім того, слідчим суддею в ухвалі наводяться висновки, які не відповідають матеріалам судового провадження, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

За наслідками перевірки в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про повернення клопотання, апеляційний суд у межах своїх повноважень, позбавлений можливості постановити нову ухвалу та вирішувати клопотання про скасування арешту майна по суті, оскільки це є компетенцією слідчого судді суду першої інстанції.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді - скасувати, а матеріали за клопотанням власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна- повернути до суду першої інстанції для нового розгляду.

Керуючись ст.ст. 174, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року, якою повернуто клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000107, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000107 від 19 червня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 197-1 КК України, слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5229/2021
Єдиний унікальний номер 753/3246/20
Категорія: ст. 174 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_7
Доповідач e суді апеляційної інстанції ОСОБА_1