Провадження № 1-кс/344/7568/21
У Х В А Л А
08 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся із вказаною скаргою на постанову дізнавача ОСОБА_3 від 24.06.2021 року про закриття кримінального провадження № 0004527 від 02.11.2017, у якій просить скасувати вказану постанову, мотивуючи це тим, що постанова дізнавача невмотивована та незаконна, винесена без повного та об`єктивного встановлення фактичних обставин діяння, а тому підлягає скасуванню. Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, зокрема у ній повинно бути зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження дізнавачем не наведено жодних обставин скоєного, не надано жодних належних обґрунтувань, які б свідчили про відсутність складу кримінального правопорушення, що свідчить про завчасність зазначеного в постанові висновку. Обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна сторона та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів. Проте, закриваючи кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях громадянина ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України, а саме через відсутність прямого умислу на ухилення від призову на строкову військову службу, дізнавачем не зазначено, з яких мотивів та їх обґрунтування останній прийшов до зазначеного висновку, якими дослідженими обставинами по справі зазначений висновок підтверджується. Також резолютивна частина постанови не містить відомостей про можливість оскарження, не зазначено про необхідність надсилання копії постанови дізнавача про закриття кримінального провадження заявнику. Вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження належним чином не мотивована і не відповідає вимогам ст. 110 КПК України. Зазначено, що у кримінальному провадженні уже неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які були скасовані слідчими суддями Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Вважає, що з часу постановлення останньої ухвали слідчого судді до прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 24.06.2021 зазначені недоліки не усунуто, що ставить під сумнів прийняте дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження. Не зважаючи на вимоги процесуального законодавства, зазначені слідчими суддями недоліки не були усунуті, а саме не допитано членів медичної комісії, не досліджено медичні документи ОСОБА_4 , а тому висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню. Копію оскаржуваної постанови отримано 23.11.2021.

У судове засідання скаржник не з`явився. Від скаржника надійшла заява про підтримання вимог скарги та її розгляд без участі скаржника.

Дізнавач подав суду заяву про розгляд скарги без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність представника органу досудового розслідування не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.40-1КПК України дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно положень ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Про прийняте дізнавачем рішення про закриття кримінального провадження скаржнику стало відомо 23.11.2021 року. Тому строк на звернення до слідчого судді ним пропущено.

Постановою від 20.03.2018 кримінальне провадження №0004527 від 02.11.2017 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 22.05.2018 вказану постанову від 20.03.2018 про закриття кримінального провадження скасовано.

Постановою від 15.06.2019 кримінальне провадження №0004527 від 02.11.2017 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 11.01.2021 вказану постанову від 15.06.2019 про закриття кримінального провадження скасовано.

Постановою дізнавача 24.06.2021 року кримінальне провадження №0004527 від 02.11.2017 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В той же час, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч.5 ст.38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У відповідності до положень ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст.110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика ЄСПЛ що до проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства ( рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.

Дізнавач під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, в порядку ст.40 КПК України, не виконав у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування.

Також у постанові не наведено достатніх обставин, за яких слід дійти висновку про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та не наведено чим вичерпані можливості отримання достатніх доказів.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були.

Оскаржувана постанова не відповідає ч.5 ст.110 КПК України, є передчасною, невмотивованою, доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є підставними.

Слідство зобов`язане провести у кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин справи, без врахування попередніх ухвал слідчих суддів про скасування постанови про закриття кримінального провадження, без проведенням під час досудового розслідування необхідного об`єму дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, постанова про закриття кримінального провадження є такою, що суперечить вимогам ст.ст.110, 284 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином скарга обґрунтована належними правовими підставами та підлягає задоволенню.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 від 24.06.2021 р. про закриття кримінального провадження № 0004527 від 02.11.2017.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1