Провадження №1-кп/127/1039/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0007938, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження №0007938 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на шістдесят діб, яке мотивував тим, що факт наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 встановлено в ухвалі слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2019 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. У подальшому, вказаний запобіжний захід неодноразово продовжено під час судового розгляду у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На даний час, сторона обвинувачення вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, у зв`язку із необхідністю запобігання яким, постала необхідність у зверненні до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. Так, визнаний ухвалою слідчого судді доведеним, ризик переховування ОСОБА_6 від суду полягає у тому, що будучи підозрюваним у вчинені вказаного злочину переховувався від органів досудового розслідування та на підставі ухвали слідчого судді від 04.05.2017 був оголошений у розшук у якому перебував до моменту його відшукання та затримання. Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років у сукупності з тим, що на даний час підозрюваний перебуває у віці, який дозволяє вільно пересуватись, взаємодіяти із громадянами, усвідомлювати наслідки своїх дій, має задовільний стан здоров`я та не має істотних соціально-стримуючих факторів, вказують на ризик переховування від органів досудового розслідування та суду. Також, підставою вважати реальним ризик того, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, має непогашену судимість. Враховуючи усе вищезазначене, а також особу обвинуваченого, сукупність доказів обґрунтованості підозри та фактів, які вказують на наявність ряду ризиків того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нове кримінальне правопорушення, свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, окрім як шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Вважає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). Просив заявлене клопотання задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Пояснив, що клопотання безпідставне, не обґрунтоване, ризики на які посилається прокурор жодним чином не доведені, оскільки твердження прокурора що ризики не зменшились не відповідає дійсності. В судовому засіданні допитані усі свідки, від інших прокурор відмовився, що свідчить про те що ризики вже змінилися. Обвинувачений значний час знаходиться під вартою, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Захисник ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора, оскільки прокурор силяється на ризики, які не змінюються з моменту обрання обвинуваченому запобіжного заходу, просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на інший не пов`язаний з утриманням під вартою.
Заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2021 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали обвинувального акту суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят діб, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, може здійснювати незаконний вплив на свідків, які на даний час судом не допитні, переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя/суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що застава може бути застосована до особи, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У таких випадках її розмір підлягає визначенню в ухвалі суду. Слідчому судді, суду слід зважати, що визначені у ч. 5 ст. 182 КПК чіткі розміри застави дають можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, що сприяє виконанню завдань кримінального провадження. Суду необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави ((абз.2-4 п.16 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
Згідно п. 1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи викладене, суд вважає, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання прокурора та продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 369-370, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший не пов`язаний з утримання під вартою - відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.
Ухвала суду про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 03 вересня 2021 року по 01 листопада 2021 року включно.
Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її проголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: