Справа № 756/64/20
Провадження № 1-кп/761/863/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 120 191 000 500 052 79 щодо обвинувачених:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Томак Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Дмитрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4

обох у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Судом на розгляд поставлено питання щодо необхідності подальшого застосування відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, посилаючись на наявність ризиків їх неналежної процесуальної поведінки, оскільки останні можуть ухилитися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_10 , оскільки остання має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а належну процесуальну поведінку обвинуваченої здатен забезпечити інший запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим просила суд змінити щодо обвинуваченої ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_7 просив змінити відносно свого підзахисного запобіжний захід на інший, більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, вказуючи на наявність постійного місця проживання у його підзахисного, а також вказував, що на даний час ризики є значно меншими.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника, зазначив, що не має наміру переховуватися від суду.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених, судомвраховано дані про їх особу, які не працюють, без постійного місця проживання в м. Києві, обвинувачуються у вчиненні двох особливо тяжких злочинів за один з яких передбачено покарання до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, крім того обвинувачений ОСОБА_9 є раніше судимою особою.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона за ступенем імовірності її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, які є умисними, корисливими та особливо тяжкими злочинами, а тому ризик щодо переховування від суду є цілком ймовірним.
Крім того, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки, суд вважає, що існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, зокрема можливості перебуваючи на волі перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що ризики визначенні ст.177 КПК України на які посилався прокурор є дійсними і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених на більш м`який, а тому є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 323,140, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 23.01.2022 включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 23.01.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Повний текст ухвали проголошений 29.11.2021 о 08 год. 35 хв.

Судді: