Провадження № 11-сс/811/110/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року про відмову у задоволенні скарги останнього щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.
Таке своє рішення слідчий суддя мотивував відсутністю законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_6 від 05 жовтня 2021 року до ЄРДР.
На дану ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року; скасувати оскаржувану ухвалу; зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м.Львові внести відомості до ЄРДР на підставі його заяви від 05.10.2021.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року ОСОБА_6 вказує, що розгляд скарги відбувся без його участі, а оскаржувану ухвалу він отримав лише 24 січня 2022 року.

Свої апеляційні вимоги апелянт мотивує тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, немотивованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що слідчий суддя не повно розглянув його скаргу, не з`ясував всі обставини невнесення відомостей до ЄРДР.

На апеляційний розгляд ОСОБА_6 не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином 04 лютого 2022 року за вказаною ним електронною адресою, а тому його неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 звернувся до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 397 КК України слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

З поданої ОСОБА_6 заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що останній просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.397 КК України, залучити його до провадження як потерпілого та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, а також надати витяг з ЄРДР. Вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.397 КК України, на думку заявника проявилось в умисному перешкоджанні до здійснення діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх дільності та професійної таємниці, вчинені службовою особою, з використанням службового становища, тобто злочин, передбачений ст.397 ч.2 КК України. Вказаний злочин на думку заявника проявився у повідомленні для виклику з метою його допиту у кримінальному провадженні №0000404 від 27.08.2021. Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в порушення вимог ст.214 КПК України протягом 24 годин, з моменту отримання заяви, питання про внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення не вирішив.
В подальшому, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 05 жовтня 2021 року.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя в ухвалі зазначив, що доводи заявника у заяві від 05.10.2021 є його особистою оцінкою щодо бездіяльності слідчого ТУ ДБР і ґрунтуються лише на припущенні щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 05.10.2021 повідомленням про вчинення вищевказаною службовою особою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.
Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив у своєму рішенні про те, що в поданій ОСОБА_6 заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаною у заяві особою, тобто зводяться до незгоди із викликом з метою його допиту, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування,
Таким чином, колегія суддів вважає, що уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, отримавши заяву ОСОБА_6 дотрималася вимог чинного законодавства України, перевірила її та встановила факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, зазначених заявником.

Тому, враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку про те, що згідно наведених вище норм законодавства за зазначеним повідомленням ОСОБА_6 про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Львові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Отже, доводи ОСОБА_6 про незаконність ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року не грунтуються на вимогах кримінально-процесуального закону та є безпідставними.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим відмовляє в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 05 жовтня 2021 року про вчинення кримінального правопорушення без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: