ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 661/550/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1154/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжні заходи
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2021 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Азовське, Джанкойського р-ну АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою; АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 19 серпня 2019 року Новокаховським міським судом Херсонської обл., за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 13 січня 2022 року, включно.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Новокаховського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000062 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 13 січня 2022 року, включно. В задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого та потерпілого про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовлено.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник подала на нього апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвали нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, адвокат зазначає про відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Крім того, на думку апелянта, стороною обвинувачення не доведеного того, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також, апелянт наголошує на тому, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не закінчено, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

На стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд позбавлений права вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі, а тому твердження апелянта про те, що наявними в матеріалах провадження доказами не доведено обставин вчинення ОСОБА_7 злочину, суперечать основним засадам практики ЄСПЛ, оскільки на цій стадії вони не повинні носити такий обсяг і достатність, які враховуються під час пред`явлення обвинувачення та вирішення питань про доведеність або недоведеність вини особи.

Зважаючи на викладене є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого та можливість надання оцінки цьому апеляційним судом.

Крім того, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, є особою неодноразово судимою за вчинення аналогічних та інших злочинів різної тяжкості, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні тяжкого, корисного злочину, офіційно не працевлаштований, не одружений що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, незважаючи на проживання з батьками, відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки по запобіганню існуючим ризикам зазначеним в оскаржуваній ухвалі суду.

Зазначені обставин, дають достатні підстави вважати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотання прокурора та оскаржуваній ухвалі суду та неспроможність посилань захисника ро відсутність доказів, якими б підтверджувалось існування ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого та обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.
Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , на які посилається захисник в апеляційній скарзі, були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Незгода сторони захисту з позицією прокурора у кримінальному провадженні не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2021 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, продовжено строк тримання під вартою, до 13 січня 2022 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: