1 із 5 Справа № 297/2179/20
Провадження №1-кп/303/222/21

У Х В А Л А
21 лютого 2022 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретар ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачеві клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чортків, Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого
- обвинуваченого за частиною 2 статті 15 пункт 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187, частиною 1 статті 263КК України,-
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
У провадженні суду знаходиться обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15 пункту 6 частини 2 статті 115, частини 4 статті 187, частини 1 статті 263 КК України.
Прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15 пункту 6 частини 2 статті 115, частини 4 статті 187, частини 1 статті 263 КК України у виді тримання під вартою.
Клопотання сторони обвинувачення мотивоване тим, що ОСОБА_5 висунуто обвинувачено за частиною 4 статті 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах; за частиною 2 статті 15 - пункту 6 частини 2 статті 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів; за частиною 1 статті 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, два з яких є особливо тяжкими злочинами, за один з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті 115 КК України.

2 і з 5
Прокурор, покликається на те, що вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховується від суду, розуміючи невідворотність покарання за вчинені ним особливо тяжкі злочини, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 після вчинення злочину покинув місце події, за місцем реєстрації та фактичного проживання був відсутній, переховувався від органу досудового розслідування, постановою слідчого від 02 квітня 2020 року його було оголошено в розшук.
Зазначив, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів корисливо-насильницького спрямування та звільненим з місць позбавлення волі після відбуття покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив умисні особливо тяжкі кримінальні правопорушення проти власності та проти життя та здоров`я особи, а також тяжке кримінальне правопорушення проти громадської безпеки.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності, засуджувався та відбував реальне покарання за викрадення автомобіля за попередньою змовою групою осіб, його пошкодження та викрадення паспорта та інших особистих документів; зґвалтування та задоволення статевої пристрасті неприродним способом, вчинені за обтяжуючих обставин; двічі - за розбійні напади за обтяжуючих обставин.
Вказані обставини свідчать про наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, підвищену суспільну небезпечність його особи та вчинених ним протиправних діянь.
Також, зазначив що під час досудового розслідування 07 травня 2020 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави. У подальшому, строк дії застосованого щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою неодноразово продовжувався судом.
Таким чином, прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні просив задоволити клопотання - продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Потерпілий ОСОБА_8 та його представник у судовому засіданні погодилися з позицією прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
Одночасно, захисник звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Клопотання мотивоване тим, що 30 грудня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 по 27 лютого 2022 року включно. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 трималий час піребуває під вартою, утримується в Закарпатській УПВ №9. За час перебування від вартою, протягом майже двох років, в нього погіршився стан здоров`я, тому вважає що стосовно обвуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Крім того, на сьогоднішній день відсутні ризики, на яки посилається прокурор, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановленняоставин кримінального правопорушення, незаконного впливати на свідків та потерпілого у цьомуж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальні правопорушення.
Також, зазначив що свідок ОСОБА_11 особисто не бачив де були вилучені вказані речі та повідомляв, що не бачив вилучення та опечатування марлевих серветок з змивами речовини бурого кольору схожими на кров та двох змивів речовини бурого кольору схожими на кров, так як їх не бачив і не був на місці події з самого початку. Крім того, свідок зазначив, що

3 із 5
пред`явлення вказаних речей було проведено на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілому ОСОБА_8 та являється іншим володінням особи. Вважає, що такі докази у кримінальному провадженні є недопустимими.
Просить змінити запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника, просив задоволити, змінити йому запобіжний з тримання під вартою на домашній арешт.
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що діючий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає обставинам справи та врахованим при обранні запобіжного заходу ризикам.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши наданий суду обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовження кримінального правопорушення в якому обвинувачується.
Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні або продовженні дії запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають

4 із 5
справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти
Швейцарії»).
Слід зазначити, що при застосуванні запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив, у тому числі наявність ризиків передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, на які покликається прокурор в обґрунтуванні клопотання про обрання запобіжного заходу, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується.
Наразі не допитані всі свідки та потерпілий, також не дослідженні надані суду докази, що дає підстави вважати що ризики визначенні статтею 177 КПК України не перестали існувати, тому клопотання є обґрунтованим.
Наданими суду доказами підтверджується що кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_5 є тяжкими злочинами, один з яких є особливо тяжким злочином, та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті 115 КК України, що дає підстави вважати що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує суворість можливого призначеного покарання, тільки при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно. Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може оцінюватися виключно з точки зору тяжкості злочину. Тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства.
Таким чином, суд приходить до переконання що на даний час ризики, які служили підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 21 квітня 2022 року.
Щодо заявленого клопотання захисником про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід зазначити наступне.
На підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання, захисник покликається на покази свідка ОСОБА_11 , та інші докази, які в подальшому можуть бути визнанні в суді, як недопустимі докази, та на стан здоров`я обвинуваченого, який майже два роки перебуває під вартою. Зазначив, що на сьогоднішній день відсутні ризики, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_12 .
При цьому, колегія суддів вважає такі доводи сторони захисту необґрунтованими, крім того, як зазначено вище наразі не допитані всі свідки у даному провадженні, не надав аокази потерпілий ОСОБА_8 .
Одночасно суд зазначає, що своїм рішенням Конституційний Суд України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі № 3-208/2018(2402/18) визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції.

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задоволити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чортків Тернопільської області,

5 із 5
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, по 21 квітня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.
Розгляд кримінального провадження відкласти на 11 березня 2022 року об 14.00 годині.
Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3