Дата документу 01.12.2021 Справа № 334/9426/14-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/9426/14-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1413/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула 1 грудня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про розподіл процесуальних витрат.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 понесені нею процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 16500 гривень.
Клопотання обґрунтоване тим, що на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала кримінальна справа № 334/9426/14 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_9 , в межах кримінального провадження № 0003377 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК). 27.05.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя винесено ухвалу про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Разом з тим судом у зазначеній ухвалі не вирішене питання про розподіл процесуальних витрат.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про розподіл процесуальних витрат.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про розподіл процесуальних витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, однак погодився на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності. Вказані підстави закриття кримінального провадження не є реабілітуючими. Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2021 року встановлена не була.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник потерпілої, не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звертає увагу, що закриваючи провадження по справі в ухвалі Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2021 року зазначено, що підстави закриття кримінального провадження не є реабілітуючими для обвинуваченого.

Зазначає, що відповідно до ч.3 ст.119 КПК України у разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, якщо на думку суду першої інстанції, обвинувачений звільняється від оплати процесуальних витрат повністю, то такі витрати мають бути компенсовані потерпілому за рахунок Державного бюджету України.

Просить ухвалу суду скасувати та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 понесені процесуальні витрати на правову допомогу.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_10 вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Потерпіла та її представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні апеляційної скарги.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомленим про час і дату судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши надані суду матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги представника потерпілої, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції цим вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

Так, положення ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку походять від вимог ст.537 КПК України, які визначають питання, що вирішуються судом під час виконання вироків.

Пунктом 14 статті 537 КПК України передбачено вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2021 року у кримінальному провадженні № 1-кп/334/9/21 (справа № 334/9426/14-к) ОСОБА_9 був звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 125 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження було закрите. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишений без розгляду.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Натомість шкода у кримінальному провадженні пов`язана не з процесуальними відносинами, а з матеріально-правовими - вчиненням кримінального правопорушення чи іншого суспільно-небезпечного діяння.

В даному провадженні представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 висловив свою незгоду із залишенням без розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , зокрема стягнення процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 16500 гривень. Тобто йдеться мова про вирішення питання, пов`язаного із процесуальними витратами у зв`язку зі здійсненням кримінального провадження.

Частиною 1 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат.

Зазначене вище узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року (справа №462/6473/16-ц, провадження №14-400 цс 18), та постанові від 17.06.2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47 кс 20), які безпідставно не взяті до уваги судом.

При цьому, за змістом оскаржуваної ухвали суд пов`язує відмову щодо розподілу процесуальних витрат виключно із недоведеністю провини ОСОБА_9 , що з огляду на підстави для закриття кримінального провадження (ст.49 КК України), які не є реабілітуючими, з урахуванням вище наведеного висновку, є помилковим.

Однак, слід відмітити, що апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити своє рішення, оскільки питання доведення розміру понесених процесуальних витрат на правову допомогу не було предметом дослідження суду першої інстанції. Ініціатор заявленого клопотання просив суд першої інстанції стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 понесені процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 16500 гривень, проте суд, з огляду на зміст оскаржуваного рішення, взагалі не досліджував докази, які б підтверджували ці витрати.

Одночасно слід зауважити, що суд не звернув уваги щодо посилання у відповідному клопотанні на положеннях ст. 534, 539 КПК України, які регулюють питання, пов`язані із виконанням вироку, що у даному випадку за обставин, передбачених ч.6 ст.9 КПК України та не розв`язання питання стосовно процесуальних витрат, можуть бути застосовані в контексті положень п. 14 ч.1 ст. 537 КПК України.

При цьому слід відмітити, що положення ст. 539 КПК України, на які посилається адвокат у клопотанні, є похідними від вимог ст.ст. 534, 537 КПК України.

Так, відповідно до ч.5 ст.534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п.4 ч.2 ст.539 КПК України), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який виніс таку ухвалу.

Отже, з огляду на те, що вказані обставини з приводу вирішення питання про розподіл процесуальних витрат фактично не були предметом перевірки суду першої інстанції, з метою дотримання засад законності, забезпечення змагальності сторін кримінального провадження та принципу диспозитивності, що гарантуються ст.7 КПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що передбачає часткове задоволення апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів виходить із положень ч.6 ст.9 КПК України, якою встановлено, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України, якими в даному випадку є передбачені п.п.2, 15, 19 ч.1 ст.7 КПК України і окремо ст.ст.9, 22, 26 КПК України - законність, змагальність сторін та диспозитивність.

Керуючись ст.ст. 404. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про розподіл процесуальних витрат, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4