Справа № 697/166/22
Провадження № 1-кп/697/66/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 11.01.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця РФ, Красноярського краю, Ігарського району, селище Світлогорськ, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 , 29.12.2021, близько 13:00 год., перебуваючи в магазині «Продукти 889» ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: вул. Героїв Дніпра, 2/1, в м. Канів, Черкаської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з прилавку магазину: ковбасу «Добров Шинко-рубана», 0,5 кг вартістю 148 грн. 80 коп., напій «Bleсk IСE» 1л. вартістю 17 грн. 90 коп., напій «Red Bull» 473 мл. вартістю 47 грн. 60 коп., напій «Red Bull» 250 мл. вартістю 27 грн. 90 коп., 2 продукти сирні тверді «Тульчинка» 210 г. вартістю 47 грн. 40 коп. за один на загальну суму 94 грн. 80 коп., 4 батончики «Snickers» 50 г вартістю 12 грн. 90 коп. за один на загальну суму 51 грн. 60 коп., а всього викрав харчових продуктів на загальну суму 388 грн. 60 коп., які помістив до сумки, і в подальшому пройшов через каси, та направляючись до виходу з магазину, був зупинений охоронцем магазину «Продукти-889» ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_5 , на пропозицію останнього показати вміст сумки, ОСОБА_4 , розуміючи, що викритий у вчиненні крадіжки, викрадені речі не повернув, за викрадений товар не розрахувався та ігноруючи дії охоронця, швидко вийшов з магазину та пішов у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що викрав товар у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку. Просить надати можливість виправитися.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді громадських робіт строком на 120 годин.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву від 02.02.2022 про розгляд вказаного кримінального провадження за його відсутності, у вирішенні питання щодо призначення міри покарання покладається на розсуд суду.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання без участі потерпілого.

За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд вважає можливим за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд у відсутності потерпілого.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи і тому суд вважає недоцільним проводити дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сторони проти цього не заперечують.

Обвинувачений та учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає. Учасникам судового провадження роз`яснені їх права, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування визнавав свою винуватість, у зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття. При цьому, судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в Канівській ЦРЛ у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, непрацюючий, раніше не судимий.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого, відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин по справі, наведених відомостей щодо особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинене кримінальне правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст.ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання. Суд враховує, що оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, а отже буде мати можливість у вільний час виконувати безоплатно суспільно-корисні роботи. На думку суду, залучення до такого виду праці створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки і що надасть можливість ОСОБА_4 змінити прокримінальне мислення та попередити вчинення ним повторних злочинів.

Оскільки, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України до нього не може бути застосовано відбуття покарання з іспитовим строком.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема, DVD-диск на якому міститься відео з камер відеоспостереження магазину «АТБ-Маркет» в м. Каневі, Черкаської області за 29.12.2021, який зберігається при матеріалах кримінального провадження необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Речові докази по кримінальному провадженню: DVD-диск на якому міститься відео із камер відеоспостереження магазину «АТБ-Маркет» в м. Каневі, Черкаської області за 29.12.2021, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1