ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/623/14-к Головуючий І-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/398/22 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року, яким засуджено ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, до 11 років позбавлення волі.

Суд мотивував своє рішення тим, що обставини, на які посилається ОСОБА_8 , як нововиявлені, йому були відомі ще під час судового розгляду Зміївським районним судом Харківської області, оскільки ОСОБА_8 брав участь у розгляді кримінального провадження, мав можливість ставити питання свідку для усунення протиріч у його показах, за його участю досліджувалися всі матеріали кримінального провадження та оголошувався вирок.
Окрім цього суд зазначив, що обставини на які посилається засуджений в заяві про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами безпосередньо були предметом розгляду при апеляційному та касаційному оскарженні ОСОБА_8 вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 11.11.2014 року, а обставини на які посилається засуджений, спрямовані виключно на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та були оцінені судами різних інстанцій.
Так суд дійшов висновку, що засудженим на підтвердження своїх доводів не наведено жодних обставин та не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що можуть бути підставами для перегляду вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими та виключними обставинами
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.04.2021 року скасувати та призначити новий судовий розгляд заяви ОСОБА_8 про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими та виключними обставинами в суді першої інстанції.

В обґрунтування посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що твердження засудженого ОСОБА_8 щодо неправдивих показів свідка ОСОБА_9 не можуть братися до уваги як наявність нововиявленої обставини у зв`язку з тим, що зміст даних пояснень був йому відомий ще під час судового розгляду кримінального провадження, а саме при винесенні вироку Зміївського районного суду Харківської області не погоджуючись з зазначеним захисник вказує, що лише 25.01.2018 року до ЄРДР були внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, а саме дача завідомо неправдивих показань свідком ОСОБА_9 . Отже з огляду на вказане, зазначені обставини справи були встановлені після розгляду справи судом першої та другої інстанції, отже в силу вимог ч.1 ст.433 КПК України не з`явилися підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції, оскільки суд не мав повноважень на дослідження нових обставин по справі.

Визначаючись щодо заявлених підстав, суд повинен враховувати, що завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_10 в розумінні ст.459 КПК України означають їхню завідому неправильність, розраховану на введення суд в оману, та може бути вчинено як учасниками процесу, так і іншими особами. Отже штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, а також завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, висновку і пояснень експерта можуть бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, якщо вони спричинили винесення необґрунтованого або незаконного судового рішення.

На думку захисника неправдиві покази свідка ОСОБА_9 , зловживання владою працівників поліції, покази свідка ОСОБА_11 у своїй сукупності доводять необхідність перегляду кримінальної справи .

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.04.2021 року та вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року скасувати ухвалити нове рішення, яким змінити кваліфікацію інкримінованого йому злочину на ч.2 ст. 121 КК України та призначити більш м`яке покарання. Окрім цього засуджений просить про виклик та допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , надання судом доручення органам досудового розслідування на проведення слідчого експерименту на місці злочину за його участю та участю свідка ОСОБА_12 , призначення імунологічної експертизи його крові з метою порівняння з кров`ю на знарядді злочину.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та наявністю суттєвих порушень КПК України. Так під час розгляду його зави про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами було встановлено факт зловживання службовими повноваженнями слідчим та прокурором та неправдиві покази свідка ОСОБА_12 , який не був очевидцем події злочину. Надання свідком ОСОБА_12 не правдивих показів підтверджується наданими показами свідком захисту ОСОБА_11 , який зазначав, що після подій злочину, а саме 15.12.2013 року він був допитаний слідчим де він зазначив, що ОСОБА_12 йому розповів про те, що не був очевидцем скоєння злочину, але вказана обставина не знайшла свого відображення при ухваленні вироку, хоча є підтвердженням його перших показів про те, що він захищався від нападу потерпілого ОСОБА_13 .

Але вказаний протокол допиту не був наданий слідчим, що підтверджує його зловживання службовим становищем та данні обставини були встановленні після 7 років.

Окрім цього посилається на порушення його права на захист під час досудового розслідування оскільки декілька процесуальних дій проводились без участі його захисника ОСОБА_14 та наявність в матеріалах справи його заяви про те, що він не заперечував на проведення слідчих дій за відсутності захисника не може бути взято до уваги оскільки він перебував в тяжкому психічному стані під впливом неправомірних дій слідчого.

Вважає, що наявність зазначених ним обставин є беззаперечними підставами для перегляду вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року за нововиявленими обставинами під час якого необхідно змінити кваліфікацію інкримінованого йому злочину та призначити більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі.

11.11.2014 року ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу засудженого зі змінами та доповненнями залишено без задоволення, а вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11.11.2014 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін, а касаційну скаргу з доповненнями засудженого без задоволення.
У відповідності з положеннями ч.ч.1, 2 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами, якими визнаються, зокрема,штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для справи; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та постановлення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.
До таких обставин, на думку засудженого відноситься те, що завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_9 , надані ним в судовому засіданні та зловживання слідчого, суду під час кримінального провадження, наслідок чого суд першої інстанції був введений в оману слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , який порушив його право на захист в період досудового слідства, провів без обов`язкової участі його адвоката слідчу дію від 29.01.2014 року та передав до суду незаконну експертизу № 355/і-14, яку суд поклав в основу обвинувального вироку відносно нього від 30.05.2015 року. Також, за участі адвоката ОСОБА_14 від суду були незаконно приховані фактичні обставини злочину та не відображені в матеріалах досудового слідства факти нападу на нього з ножем потерпілого ОСОБА_13 і отримані ним від нього поранення. Крім того суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 22 КПК України, тобто порушив принцип рівності і змагальності сторін, в подачі суду доказів і доведенні їх переконливості, а саме вніс в журнал судового засідання від 28.05.2014 року завідомо неправдиві відомості про результати розгляду його клопотань від 19.05.2014 року та від 23.05.2014 року про зловживання слідчого в отриманні результатів дактилоскопічної експертизи знаряддя злочину ОСОБА_16 ножа № 1. Зловживання суду проявилося і в оцінці слідчого експерименту, який відображає фактичні обставини справи, оскільки він проведений не в тих умовах, де стався злочин та інше. Факт підтвердження того, що свідок дав завідомо неправдиві показання є свідчення ОСОБА_11 , який пояснив, що він з особистої бесіди зі свідком ОСОБА_9 , яка відбулася 15.12.2014 року, після ухвалення вироку, дізнався, що ОСОБА_9 не бачив моменту як ОСОБА_8 завдав потерпілому ножові поранення, хоча в судовому засіданні ОСОБА_9 говорив протилежне. Таким чином, на думку засудженого, неправдиві покази свідка, зловживання владою слідчого, суду і недбалість адвоката, у своїй сукупності доводять необхідність перегляду кримінальної справи № 621/623/14-к, оскільки на даний час ставиться під розумний сумнів законність і обґрунтованість обвинувального вироку від 30.05.2014 року, і як наслідок правомірність призначеного засудженому суворого покарання, призначеного судом, яке було винесено виключно на припущеннях.
Вказанні посилання засудженого ОСОБА_8 є помилковими та безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінальної справи обставини, на які посилається ОСОБА_8 , як нововиявлені, йому були відомі ще під час судового розгляду Зміївським районним судом Харківської області, оскільки ОСОБА_8 брав участь у розгляді кримінального провадження, був присутнім під час допиту свідка ОСОБА_9 , тому мав можливість ставити питання свідку для усунення протиріч у його показах, за його участю досліджувалися всі матеріали кримінального провадження та оголошувався вирок.
Крім того, в апеляційній скарзі з доповненнями та змінами, в яких засуджений просив скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, ОСОБА_8 також посилався на обставини, зазначені в заяві про перегляд рішення суду, зокрема на те, що на досудовому слідстві, було порушено його право на захист, а також на неправдивість свідків та невідповідність з тими показами, які були надані на досудовому слідстві.
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року, яким ОСОБА_8 було визнано винним та засуджено до 11 років позбавлення волі був предметом апеляційного розгляду, під час якого було встановлено, що суд повно, всестороннє та об`єктивно дослідив всі обставини скоєння злочину, допитав всіх свідків, дослідив всі докази, добуті у провадженні, як ті, що суд поклав в основу вироку, як докази вини обвинуваченого, так і ті, на які посилався обвинувачений та його захисник. Детально проаналізував та дав належний аналіз, юридичну оцінку всім доказам у провадженні, навів переконливі мотиви, чому він прийняв до уваги одні докази та критично оцінив інші. При перевірці кримінального провадження будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли поставити під сумнів законність проведення слідчих дій, не встановлено, так як і не встановлено порушення ОСОБА_8 права на захист.
26.01.2016 року, в ухвалі суду касаційної інстанції, предметом розгляду якої був вирок Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 11.11.2014 року щодо ОСОБА_8 зазначено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджується детально наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно, об`єктивно дослідив та надав оцінку.
Окрім цього на підставі заяви ОСОБА_8 від 28.09.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 були внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України а саме дача свідком ОСОБА_9 завідомо неправдивих показань, вказане кримінальне провадження, відповідно до листа заступника начальника відділу СУ ГУНП в Харківській області за вих.№8995/119-24/2021 від 12.04.2021 року, 24.10.2019 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Окрім цього за клопотанням засудженого ОСОБА_8 судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та на проаналізувавши їх покази суд зазначив, що вони відповідають тим, що надані свідком ОСОБА_9 суду, в яких свідок вказав, що очевидцем події він не був, і яким надана належна оцінка при ухвалені вироку відносно ОСОБА_8 , що спростовує доводи засудженого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , щодо надання свідком неправдивих показів.
Отже само по собі твердження засудженого, що свідок ОСОБА_9 обмовив його у вчиненні злочину, оскільки вони входять у суперечність з позицією самого засудженого, не можуть братися до уваги як наявність нововиявленої обставини, в зв`язку із тим, що зміст даних пояснень був відомий засудженому під час судового розгляду кримінального провадження.
Щодо посилання засудженого на зловживання слідчого, суду під час кримінального провадження, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що під час розслідування кримінального провадження слідчим були порушені вимоги кримінально-процесуального законодавства, які б могли поставити під сумнів законність проведення слідчих дій.
Як вбачається з матеріалів справи 29.01.2014 року дійсно слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_17 була проведена слідча дія як відібрання зразків крові для проведення експертизи, що зафіксовано в протоколі тримання зразків для експертизи від 29.01.2014. Вказана слідча дія була проведена за добровільною згодою засудженого ОСОБА_8 , про що він зазначив у власноручно написаній заяві від 29.01.2014 року.
Також до матеріалів справи засудженим долучено Витяг з кримінального провадження №0000034, з якого вбачається, що 28.04.2015 року на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України перевищення службових повноважень старшим слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_17 на підставі заяви ОСОБА_8 від 28.04.2015 року.
Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_18 кримінальне провадження №0000034 від 06.05.2015 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях колишнього слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_17 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Із листа слідчого управління ГУНП в Харківській області за вих.№7596/119-24/01-2021 від 26.03.2021 року вбачається, що кримінальне провадження №0000034 в електронній системі «Єдиний реєстр досудових розслідувань» за слідчими підрозділами ГУГП в Харківській області не значиться.
Обставини на які посилається заявник не є нововиявленими обставинами, так як не спростовують факти, що були покладені в основу судового рішення, і за своїм змістом не доводять неправильність вироку суду.
Таким чином, наведені у заяві підстави перегляду вироку за нововиявленими обставинами фактично зводяться до переоцінки доказів, які вже досліджувались судами різних інстанцій, що суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема, такій засаді кримінального провадження, як верховенство права, яка передбачає принцип юридичної визначеності, відповідно до якого якщо суди остаточно вирішили справу, їхнє рішення не повинно братися під сумнів, жодна із сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового судового рішення.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано залишив заяву засудженого ОСОБА_8 без задоволення, оскільки дійшов правильного висновку, що підстави, на які посилається заявник не є нововиявленими в розумінні ст.459 КПК України, так як були відомі суду під час ухвалення рішення та предметом його розгляду, а доводи апеляційних скарг правильності цього висновку не спростовують. Тому апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 підлягають залишенню без задоволення.

Щодо клопотань засудженого ОСОБА_8 про виклик та допит в судовому засіданні під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_12 , надання доручення органам досудового розслідування на проведення слідчого експерименту на місці злочину за його участю та участю свідка ОСОБА_12 , призначення імунологічної експертизи його крові з метою порівняння з кров`ю на знарядді злочину, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки зазначені клопотання безпосередньо пов`язанні з незгодою засудженого з вироком Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року та кваліфікацією інкримінованого йому злочину та не можуть бути предметом розгляду при даному апеляційному провадженні.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2014 року, яким засуджено ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: