Справа № 301/462/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді контрольне провадження 11-кп/4806/104/22 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 04.02.2022.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.04.2022 включно, з визначенням застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 113500 грн., щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.08.2020 на 02(два) роки позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04(чотири) роки, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України
Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_5 покладено обов`язки:з`являтись до суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 ; повідомляти про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.
Задовольняючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходив з того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, один з яких, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, у разі доведеності вини обвинуваченого, останньому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до 6-ти років. Окрім того, необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зумовлена наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж
кримінальному провадженні, іншими чином перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначив ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду від 04.02.2022 та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, або зменшити йому розмір застави. Вважає ухвалу суду незаконною та не вмотивованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Обвинувачений ставить під сумнів обгрунтвоаність пред`явленого його обвинувачення та вважає, що воно не доведене жодними доказами, а тому просить змінити йому запобіжний захід.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційна скарга розглядається у відсутності учасників провадження, оскільки такі не виявили бажання брати участь в апеляційному розгляді.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.
У відповідності до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст.177 КПК України є обґрунтованими, натомість обвинуваченим не доведено, що вказані ризики відпали, зменшилися і є неактуальними.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.
Висновок суду першої інстанції про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними доказами, яким дана належна оцінка.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні та іншими чином перешкоджатиме кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, одне з яких відповідно до ст.12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, що свідчить про необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної процесуальної поведінки.
Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 доводи були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені у апеляційній скарзі мотиви також не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду і застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Колегія суддів вважає, що матеріали контрольного провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Не були вони надані й стороною захисту і під час судового та апеляційного розгляду.
Апеляційний суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необґрунтованості пред`явленого йому обвинувачення, оскільки наявні докази, які містяться в матеріалах контрольного провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, на цій стадії є підтвердженою.
Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині безпідставними.
На переконання колегії суддів, визначений суддею обвинуваченому розмір застави - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є таким, що співвідноситься з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч.ч.4,5 ст.182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого колегія суддів не вбачає.
При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог ст.ст.177,178,183,331 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
На інші доводи, які б слугували підставою для скасування ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не посилається.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.404,405,407,422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 04.02.2022, щодо нього, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: