УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000169 від 09.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на житловий будинок, реєстраційний номер майна: 34218289, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою, площею 0,25 га, кадастровий номер :04:008:0025.
В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000169, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом підроблення офіційного документу, вчинили незаконні дії з нерухомим майном, яке належить ОСОБА_5 , чим завдали останньому матеріальний збиток.
Так, 14.09.2006 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який був зареєстрований Приазовським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізької області (актовий запис № 51).
У період перебування у шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було придбане нерухоме майно, а саме: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 21.10.2021, у справі №9325/195/21, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу було задоволено, розірвано шлюб між ними.
01.11.2021 ОСОБА_5 подав до Приазовського районного суду Запорізької області позовну заяву до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя.
Втім, зі сплином деякого часу, ОСОБА_5 стало відомо про те, що ОСОБА_6 зловживаючи тим, що право власності на згадане нерухоме майно оформлено на її ім`я, відчужила згадане вище нерухоме майно.
Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою були подаровані ОСОБА_6 своєму синові ОСОБА_7 на підставі договору дарування, серія та номер 534, посвідченого ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Приазовського районного нотаpiального округу Запорізької області, 20.05.2016 року.
Пунктом 4.9 договору дарування також визначено, що згода чоловіка ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ) на дарування набутого подружжям за період перебування у зареєстрованому шлюбі нерухомого майна, вказаних житлового будинку та земельної ділянки, синові Дарувальниці, громадянину Домолезі ОСОБА_10 , викладена в формі заяви, справжність підпису засвідчено ОСОБА_11 , приватним нотаріусом Приазовського районного нотаріального округу Запорізької області 14.06.2016 року за реєстраційним № 422.
Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , була відчужена третій особі ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу, серія та помер: 1902, виданий 12.07.2013 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_13 .
Із п. 1.6. договору купівлі-продажу квартири вбачається, що продаж квартири за цим Договором вчинюється за письмовою згодою чоловіка продавця ( ОСОБА_6 ) ОСОБА_5 , викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу ОСОБА_14 05.07.2013 року за реєстраційним № 1787.
Разом з тим, ОСОБА_5 жодної згоди на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, а саме на продаж квартири та будинку із земельною ділянкою, не надавав, жодних згод власноручно власним підписом не засвідчував.
Таким чином, діючи умисно, ОСОБА_6 , сумісно з невстановленими особами здійснила підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає право з метою використання його підроблювачем, чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.
Слідчий зазначає, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою, площею 0,25 га, кадастровий номер :04:008:0025, є речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, з метою запобігання повторного відчуження або знищення невідомими особами об`єкту нерухомості шахрайськими або іншими можливими способами, він звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягав.
Подане слідчому судді клопотання та матеріали з кримінального провадження, долучені до нього, не містять відомостей про особу, яка є власником нерухомого майна, яке слідчий просить арештувати, станом на час подання клопотання, у зв`язку із чим слідчий суддя позбавлений можливості викликати власника майна, відносно якого слідчим ставиться питання про арешт.
Неприбуття в судове засідання слідчого та власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Вивчивши матеріали клопотання, перевіривши надані в його обґрунтування докази, слідчий суддя доходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000169 від 09.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.
Згідно витягу з ЄРДР за № кримінального провадження № 0000169 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.358 КК України були внесені до ЄРДР 09.12.2021 за заявою ОСОБА_5 . У графі короткий виклад обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення зазначено: у період часу з 2013 року по 2016 рік, невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом підроблення офіційного документу вчинили незаконні дії з нерухомим майном, яке належить ОСОБА_5 , чим завдали останньому шкоди.
В обґрунтування клопотання, слідчим долучено матеріали з кримінального провадження, а саме: витяг з ЄРДР, повідомлення ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, ордер на надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_15 клієнту ОСОБА_5 , копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №988 адвоката ОСОБА_15 , копії договорів на 5 арк., які є нечитабельними; заочне рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 01.10.2021 про розірвання шлюбу, роздруковане з ЄРСР без зазначення ПІБ сторін у справі; пояснення ОСОБА_5 адресовані Вознесенівській окружній прокуратурі м. Запоріжжя; повідомлення про призначення прокурора; постанова про визначення групи прокурорів, та постанова про визначеня підслідності.
Як вказує у своєму клопотанні слідчий, будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із земельною ділянкою, площею 0,25 га, кадастровий номер :04:008:0025, є речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим і просить накласти арешт на вказане нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У ст. 171 КПК України викладено вимоги, яким повинно відповідати клопотання слідчого про арешт майна.
Зокрема у п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України зазначено, у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зі змісту клопотання та долучених до нього матеріалів з кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що в рамках вказаного кримінального провадження не проведено жодних дій, передбачених КПК України, для встановлення події та обставин кримінального правопорушення, осіб причетних до неї.
В рамках вказаного кримінального провадження, навіть не допитано ОСОБА_5 за повідомленням якого було внесено відомості до ЄРДР, з приводу обставин кримінального провадження по якому здійснюється досудове розслідування.
У своєму клопотанні слідчий зазначає, що будинок та земельна ділянка на які він просить накласти арешт, були придбані у період перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у шлюбі, разом з тим до клопотання не долучено жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, зокрема коли, на підставі яких документів подружжя придбало вказану нерухомість.
Також, до клопотання не долучено договору дарування на підставі якого ОСОБА_6 подарувала своєму синові будинок та земельну ділянку, з якого можливо було б встановити чи дійсно такий правочин вчинявся та його умови.
У клопотанні слідчий зазначає, що ОСОБА_6 , укладаючи договір дарування, здійснила, разом із невстановленими особами, підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується особою, яка мас право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його підроблювачем, а саме заяву ОСОБА_5 про згоду на дарування вказаного будинку та земельної ділянки.
Разом з тим, матеріали клопотання не містять копії підробленого, за твердженням слідчого - офіційного документу, що викликає у слідчого судді сумніви щодо існування взагалі такого документу, а відтак і події кримінального провопорушення.
В порушення, п. 3 ч. 1 ст. 171 КПК України слідчим не долучено до клопотання документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном.
Усе вищевикладене свідчить про те, що слідчий, не здійснивши жодної слідчої дії для перевірки обставин, які викладені у заяві ОСОБА_5 та у витягу з ЄРДР, прийняв рішення про звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Враховуючи викладені обставини слідчий суддя доходить до висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна, слід відмовити, оскільки слідчий не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, у разі не накладення арешту.
Зокрема, слідчим не доведено, як будинок та земельна ділянка буде використовуватись в якості речового доказу у кримінальному провадження, яке здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КПК України, а саме підробки офіційного документу, у тому числі, які ознаки речового доказу властиві житловому будинку та земельній ділянці.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Статтями 7, 16 КПК України установлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вирішуючи вказане клопотання слідчий суддя вважає, що у разі накладення арешту на будинок та земельну ділянку, можуть бути порушені право добросовісного власника нерухомого майна, що свідчить про те, що такий захід забезпечення кримінального провадження не відповідає принципам розумності та співрозмірності кримінального провадження.
Відомостей про оспорення договору житлового будинку та земельної ділянки у цивільному судочинстві, слідчому судді не надано.
З врахуванням викладених обставин, а саме того, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенівської місцевої прокуратури ОСОБА_16 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000169 від 09.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1