ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 654/3764/20
Номер провадження : 11-кп/819/779/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року вересня місяця 14дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Захисника: ОСОБА_8

Потерпілого: ОСОБА_9

Представника потерпілого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000986, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, проживаючого за місцем реєстрації : АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.286 КК України на шість місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано у виді особистого зобов`язання. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1307,52 грн. процесуальних витрат за проведення судової експертизи.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, завданої злочином.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_9 9313(дев`ять тисяч триста тринадцять) гривень 30 копійок витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вироком суду встановлено,що ОСОБА_7 18 липня 2019 року близько 04.00 години, керуючи автомобілем ГАЗ 330214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м. Гола Пристань автодорогою Олешки - Гола Пристань Скадовськ - Залізний Порт, в м. Гола Пристань Херсонської області на перехресті вказаної дороги з вул. Московською, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи вимоги п.п. 12.4, 16.11, 16.3 та дорожніх знаків 2.4, 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року (з наступними змінами та доповненнями), проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, а саме на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , який наближався до вказаного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.
На вказаний вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду таким, який підлягає зміні в зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Вважає, що призначене обвинуваченому покарання є суворим та не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, оскільки суд при призначені покарання в достатній мірі не врахував всі пом`якшуючи обставини, які повинні бути враховані, зокрема, щире каяття, визнання вини та часткове визнання позовних вимог.
Крім того, постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.08.2019 року ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, тобто за вчинення 18.07.2019 року адміністративних правопорушень, якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. У цій постанові від 16.08.2019 року вказано,що в судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні даних правопорушеньвизнав повністю, щиро розкаявся.
Після притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності ним було сплачено штраф і він був позбавлений права керувати транспортними засобами на строк один рік. На момент розгляду кримінального провадження ОСОБА_7 вже було повернуто посвідчення водія та на час ухвалення вироку він фактично вже відбув покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Також суд не врахував, що ОСОБА_7 раніше не судимий, проживає разом з батьком та фактично доглядає за ним, працевлаштований водієм вантажного транспорту, а тому в змозі буде сплатити штраф в розмірі від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 18.07.2019 року, передбачала санкція ч.1 ст.286 КК України, а повторне позбавлення ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами позбавить його можливості працювати та здійснювати догляд за батьком.
З приводу заявленого потерпілим ОСОБА_9 позову, то вважає, що розмір моральної шкоди є необґрунтованим, а посилання потерпілого на те, що він по теперішній час змушений проходити лікування нічим не підтверджується.
Щодо того, що обвинувачений не попросив пробачення та щиро не розкаявся, то в судовому засіданні ОСОБА_7 повністю визнав вину, розкаявся та частково визнав цивільний позов.
Просить вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 01.06.2021 року відносно ОСОБА_7 змінити, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди завданої злочином.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого про підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, потерпілого та його представника про заперечення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким його засуджено за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.286 КК України обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та ніким не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі через суворість є безпідставними з огляду на таке.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між призначеним судом у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який характеризується задовільно, відсутність постійного місця роботи та доказів отримання будь-яких доходів, обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не відшкодування завданої злочином шкоди, а також думку потерпілого про призначення реального строку покарання, оскільки обвинувачений щиро не розкаявся та не попросив пробачення.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся і це підтверджується визнанням вини, частковим визнанням позовних вимог, зокрема витрат на лікування, а також вибаченням обвинуваченого перед потерпілим, але не в судовому засідання.

Вказані доводи захисника є непереконливими і ні яким чином не відносяться до щирого каяття, так як щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненому правопорушенні повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутні такі данні, які би підтверджували щирий жаль із приводу скоєного та осуд своєї поведінки, а також відшкодування завданої шкоди.

Безпідставними також є твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся ще під час розгляду адміністративної справи, про що зазначено в постанові Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.08.2019 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КК України, але його щире каяття у вчинені адміністративних правопорушень ніяким чином не свідчить про щире каяття та вибачення перед потерпілим у вчиненні кримінального правопорушення, в наслідок якого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Також суд не бере до уваги посилання захисника на те, що обвинувачений вже був позбавлений права керувати транспортними засобами та на час ухвалення вироку відбув вказане покарання, оскільки вказане покарання до нього було застосовано за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130, ст.124 КК України.

Доводи захисника про можливість призначення ОСОБА_7 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами також є безпідставними, оскільки характер і ступінь суспільної небезпеки та обставини його вчинення, а саме вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без застосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також суд не бере до уваги посилання захисника на те, що у разі застосування до обвинуваченого додаткового покарання, він не зможе працювати, так як працює водієм вантажного транспорту, оскільки вказане обмеження передбачене державою як примусовий захід, спрямований на запобігання аналогічних злочинів, застосовуючи який суд діяв у спосіб, передбачений законом.

Твердження захисника, що ОСОБА_7 працевлаштований, доглядає батька та при призначенні покарання у виді штрафу може його сплатити є голослівними та нічим не підтверджуються, крім тоговказані обставини були враховані судом при ухваленні вироку, в якому зазначено, що відсутні дані про постійне місце роботи обвинуваченого та отримання ним будь-яких доходів.

Також, колегія суддів не погоджується з доводами захисника щодо необґрунтованості позову в частині розміру моральної шкоди.

Так, ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1, ч.5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як передбачено ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

На думку колегії суддів суд першої інстанції ухвалив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 50000 гривень, при цьому, встановлюючи вказаний розмір моральної шкоди, суд виходив із засад розумності, виваженості і справедливості та мотивував свою рішення тим, що потерпілому була завдана фізична біль, врахував тяжкість спричинених тілесних ушкоджень, його вік, стан здоров`я та час і зусилля для відновлення стану здоров`я.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання, врахував наявність всіх обставин та дійшов правильного висновку, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком на шість місяців, тобто в межах, передбачених санкцією ч.1 ст.286 КК України.

На думку колегії суддів, саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав вважати, що призначене обвинуваченому покарання є несправедливим через його суворість, не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування або зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)