Справа № 645/5970/21
Провадження № 1-кс/645/1524/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 р. Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить зобов`язати прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова, провести слідчі дії по кримінальному провадженню, які останній зобов`язаний був здійснити в установлений ч. 7 ст. 214, ч. 1,2 ст. 220 КПК України строк не пізніше 05.08.2021 року, направити матеріали кримінального провадження у визначений ним орган для розгляду в порядку ст. 216 КПК України в ТУ ДБР в м. Полтава с дислокацією в м. Харкові.
Так, обґрунтовуючи свою скаргу ОСОБА_3 зазначив, що в порядку ст. 214 КПК України 30.07.2021 року ним було подано до Немишлянської окружної прокуратури м. Харковазаяву про вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з невнесенням відомостей за зазначеною заявою, в ЄРДР в установлений законом строк, звернувся з відповідною скаргою. Проте, прокурор грубо порушуючи строк установлений ч. 7 ст. 214 КПК України, проігноровав свій обов`язок після внесення в ЄРДР, невідкладно, но не пізніш наступного дня, тобто 05.08.2021 року не передав за підслідністю матеріали кримінального провадження у визначений ним орган ДБР м. Полтава з дислокацією в м. Харкові. Так, 24.09.2021 року, він звернувся до Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова, з метою отримання копії супровідного листа та дати направлення матеріалів кримінального провадження в ДБР з дислокацією в м. Харкові. При цьому, 29.09.2021 року працівниками Немишлянської прокуратури ОСОБА_3 було надано відповідь на його запит від 24.09.2021 року, відповідно до якої його заява розглянута, та зазначено що в кримінальному провадженні він має статус заявника, на цій підставі нічого не повідомляється про причини порушення прокурором вимог ч. 7 ст. 214 та ч.ч. 1,2 ст. 220 КПК України. Тому, просить зобов`язати прокурора Немишлянської прокуратури м. Харкова провести слідчі дії по кримінальному провадженню у вигляді направлення матеріалів кримінального провадження у визначений орган для розгляду в порядку ст. 216 КПК України.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглядати без його участі та задовільнити скаргу.
Представник Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату час та місце розгляду скарги, причини неявки не повідомив. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, та відсутність клопотань про здійснення фіксації, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду скарги не здійснювалось.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження під час досудового розслідування рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, в тому числі бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Крім того, статтею 216 КПК України визначена підслідність органам досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Поняття підслідності визначено у ст. 216 КПК України.
Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст. 216 КПК України підслідність здійснення досудового розслідування злочинів, вчинених працівником правоохоронного органу, віднесена до слідчих державного бюро розслідувань.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань», зазначено, що заяви та повідомлення про кримінальні правопорушення, подані до органів внутрішніх справ, органів Національної поліції до набрання чинності цим Законом і відомості щодо яких не внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, але які відповідно до цього Закону підслідні Державному бюро розслідувань, передаються протягом 24 годин до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для їх внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань згідно із статтею 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Матеріали кримінального провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування, але відповідно до цього Закону підслідні Державному бюро розслідувань, у тримісячний строк після початку здійснення Державним бюро розслідувань функції досудового розслідування передаються до відповідного підрозділу (органу) Державного бюро розслідувань для продовження провадження. Кримінальні провадження, які до початку діяльності Державного бюро розслідувань розпочаті слідчими органів прокуратури і перебувають на стадії досудового розслідування, продовжують здійснюватися слідчими органів прокуратури до закінчення досудового розслідування, але не довше двох років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування злочинів, вчинених службовими особами, які займають особливо відповідальне становище відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про державну службу", особами, посади яких віднесено до першої - третьої категорій посад державної служби, суддями та працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.
Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань відповідно до покладених на нього завдань та у межах своєї компетенції здійснює оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування злочинів, віднесених до підслідності Державного бюро розслідувань, на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
На початку розслідування слідчий перевіряє наявність вже розпочатих досудових розслідувань щодо того ж кримінального правопорушення.
У разі якщо буде встановлено, що іншим слідчим органу досудового розслідування або слідчим іншого органу досудового розслідування розпочато кримінальне провадження щодо того ж кримінального правопорушення, слідчий передає слідчому, який здійснює досудове розслідування, наявні у нього матеріали та відомості, повідомляє про це прокурора, потерпілого або заявника та вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.216 КПК України та п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про державне бюро розслідування», Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, окрім іншого, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів.
Згідно із ч. 5 ст. 36 КПК України генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до ст. 36 КПК України, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити певні процесуальні дії визначені нормами КПК України, проте спосіб виконання приймає прокурор самостійно з дотриманням норм чинного законодавства та з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження.
Крім того, згідно із ч. 5 ст. 218 КПК України, спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності ТУ ДБР в м. Полтава з дислокацією в м. Харків, вирішує прокурор віщого рівня. Таким чином, слідчий суддя не наділений правом зобов`язати прокурора Немишлянської окружної прокуратури визначати підслідність за певним органом досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи вище наведене, у задоволені скарги слід відмовити.
Керуючись ст. 2, 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали складено та оголошено 18 жовтня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1