Справа № 451/347/19
Провадження № 1-кп/451/16/22
ВИРОК
іменем України

28 січня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000675 від 29.12.2018 року, який 7 березня 2019 року надійшов із Прокуратури Львівської області, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Павлів Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, не депутат, не адвокат, не нотаріус, працює оператором лінії у виробництві харчової продукції ТзОВ «Радехівський цукор, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

за обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 29 грудня 2018 року, приблизно о 1 годині 35 хвилин, керуючи автомобілем «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у м Радехів Львівської області по вул. Мишуги 10, поблизу кафе «Анна» у напрямку до центральної частини м.Радехів, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); Р.2 п.2.3 «б» та «д», п.2.9 а); Р.10 п. 10.1, які виразилися в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку токсикологічної експертизи №468/2019 від 31.01.2019 року, згідно якої в крові водія ОСОБА_6 , виявлено етиловий спирт в кількості 1,97%о проміле), проявив неуважність до дорожньої обстановки, без причин технічного характеру виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя по напрямку свого руху, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по цьому узбіччю у зустрічному йому напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичного експерта №40/18 від 01.02.2019 року при зовнішньому дослідженні отримав тілесні ушкодження, а саме: два садна на лівій нижній кінцівці, одне садно на лівій верхній кінцівці, два садна та три синці на обличчі зліва, одне садно на правій нижній кінцівці, синець на грудній клітці справа. При внутрішньому дослідженні виявлено: ЗЧМТ у виді забою та травматичного набряку головного мозку, перелому основи черепа справа, з вогнищевим крововиливом в м`які тканини голови, ознаки загального струсу тіла (ділянки крововиливів при коренях, нирок), розрив аорти та стравоходу, два двомоментні розриви печінки. Вказані синці, перелом основи черепа, забої, розриви утворились за механізмом удару. Садна утворились по механізму удару-тертя від дії тупих твердих предметів незадовго або під час настання смерті. Садна, синці мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Розриви печінки, забої легень, нирок мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Закрита черепно-мозкова травма у виді забою та травматичного набряку головного мозку, перелому основи черепа, а також розрив аорти в грудному відділі з розвитком внутрішньої крововтрати (500 мл. згортків та 500 мл. рідкої крові в плевральних порожнинах) мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження і які, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті та є характерними для контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля.

У звязку з порушенням водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, пішоходу ОСОБА_8 завдано тілесні ушкодження за ознаками тяжких тілесних ушкоджень і які, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті та є характерними для контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля. Після наїзду на пішохода водій ОСОБА_6 , в порушення вимог Р.2 п.10 в), д) Правил дорожнього руху України, не зупинивши свій транспортний засіб, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди та не повідомивши про пригоду орган поліції, з місця події поїхав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

За правилами ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст.ст. 21,22,30 КПК України, у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 380 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, встановлених у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини вчинення злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчиненні злочину доведена».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , який надавав суду покази після допиту потерпілих, свідків та досліджених по справі доказів, вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та суду показав, що у 2018 році працював в ТзОВ «Радехівський цукор» на посаді слюсара на лінії виробництва. 29 грудня 2018 року десь біля 21 години пасажирським автомобілем білого кольору, марки «Рено Кенго», який належав ОСОБА_9 (власного автомобіля не має, стаж водіння вісім років, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягався) він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходилися у ресторані «Перевесло» в м.Радехів, де відпочивали, окремо від працівників ТзОВ «Радехівський цукор», які святкували корпоратив в цьому ж закладі. Вони не сиділи за столиками, а відпочивали біля барної стійки. Він вживав алкоголь, випив десь три чотири стакани коньяку, десь 200-250 грам, який закусували канапками. Після завершення корпоративу біля першої-другої години вночі вирішив їхати додому, виїхавши сам від ресторану «Перевесло» повернув направо на вул.Мишуги, рухаючись по дорозі, попав в яму і відчув удар вже на обочині дороги, не зрозумів, що збив людину, тому не зупинився та поїхав дальше. З якою швидкістю рухався не пригадує, була темна пора доби та неосвітлена дорога. Можливо, що не зупинився через стан алкогольного спяніння. Із вул.Мишуги повернув наліво на вулицю паралельну вулиці Шевченка, виїхав біля Грильбару, що на вул.Б.Хмельницького, де вже було освітлення і побачив на автомобілі вмятину та сліди крові. Вийшов з автомобіля в паніці почав бігти в сторону поліції, біг бо запанікував, по дорозі кричав допоможіть. На перехресті вулиць Тарнавського та Львівської він зустрів особу, яка представилась працівником поліції, який відвів його до райвідділу. В поліції його почали допитували і виявилось, що особою, яка привела його до райвідділу це був працівник поліції ОСОБА_12 . Не зупинився на місці, бо не зрозумів, що збив людину, якби навпаки, зрозумів, що вчинив наїзд на людину, то б надав медичну допомогу. Як саме йому свідок ОСОБА_13 пропонувала їхати додому із не памятає. Шкоду ОСОБА_7 відшкодована повністю, також ним вчинялися усі дії направленні на відшкодування шкоди ОСОБА_14 , проте нею усі кошти повернуті. Необдумав свій вчинок, що після вживання алкогольних напоїв сів за кермо автомобіля. Усвідомлює, що вчинив злочин і за нього потрібно нести відповідальність. Просив вибачення у потерпілих у судовому засідання, щиро кається у вчиненому, просив суд врахувати, що він насправді не хотів такого вчинити. Просив не позбавляти його волі, оскільки має намір в інтересах дитини виконати умови договору, продовжувати працювати.

Захисник ОСОБА_5 звертав увагу суду на те, що наслідки вчинення злочину необоротні, виправити ситуацію в даний час неможливо. Проте просив суд врахувати, що це не умисний злочин, обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, його молодий вік, сімейний стан, відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_15 , відсутність у неї будь - яких претензій до обвинуваченого, намагання обвинуваченим відшкодувати шкоду потерпілій ОСОБА_16 , яка як від вибачення, так і від відшкодування шкоди, шляхом повернення коштів, відмовилась. Крім цього, обвинувачений має зобовязання перед сином, батько якого загинув, на підставі договору, укладеного між ним та потерпілою ОСОБА_7 , які має намір виконувати, тому просив не обмежувати обвинуваченого волі.

Захисник потерпілої ОСОБА_14 - ОСОБА_4 звертав увагу суду на те, що внаслідок дій обвинуваченого, який вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, обірвалося життя ОСОБА_8 . Від імені потерпілої ОСОБА_14 просив призначти обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_7 звертала увагу суду на те, що обвинуваченому виправдання немає, проте вона його засуджувати не буде.

Незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_14 , яка суду повідомила, що вона є матірю ОСОБА_8 . Вона втратила сина і це для неї велика втрата. Загинув син, від якого вона чекала допомоги, через що перенесла інсульт та втратила здоровя. В той день, син із дружиною ОСОБА_7 пішли відпочивати на передноворічний корпоратив на 17 годину, вона їх чекала, щоб вони разом повернулися, проте обвинувачений в стані алкогольного спяніння вчинив наїзд на її сина, який додому так і не повернувся. Невістка їй повідомила, що це сталося по дорозі коли вони поверталися додому із відпочинку. Обвинувачений винен у вчиненому і невістка також винна, бо до неї не приходить та дитину не приводить. Вона сина виховувала, леліла до тридцять років і їй в цьому ніхто не допомагав, а матір обвинуваченого перебуває на заробітках, тому вихованням обвинуваченого займалася бабця. Вона завжди чекала всіх дітей додому. В цей день син ОСОБА_17 повідомив їй про те, що ОСОБА_18 загинув. Обвинувачений після наїзду сховав автомобіль та з місця події втік, тому бажає обвинуваченому, щоб він опинився в такій же ситуації, як її син. Після першого судового засідання їй було відправлено перевід коштів в розмірі 17 тисяч гривень, згодом знову 17 тисяч гривень, які вона обвинуваченому повернула. Їй не потрібно жодного матеріального відшкодування, оскільки вона наполягає, щоб обвинувачений відбував покарання у місцях позбавлення волі та мучився до кінця смерті. Обвинувачений у неї просив вибачення, проте вона йому не пробачила і не пробачить ніколи, через його неналежне виховання, бо якби його добре виховувала матір він би не сідав за кермо автомобіля в стані алкогольного спяніння та не вчинив наїзд на її сина.

Також показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка суду повідомила, що ОСОБА_8 був її чоловіком. 29 грудня 2018 року вона з чоловіком біля другої години вночі поверталися додому із передноворічного корпоративу та неподалік кафе «Анна» побачила, як автомобіль їхав прямо на них, почула удар і за секунду чоловік пропав. Дорога була освіченою, автомобіль не зупинився та рухався в тому напрямку як і їхав, а вона розгубилася, почала кричати та шукати чоловіка. Коли знайшла чоловіка на обочині почала дзвонити на швидку, де їй повідомлено, що швидка направляється до неї на місце аварії, яку вже хтось викликав. Вона особисто допомоги медичної не надавала, розгубилася, чекала приїду швидкої, яка на місці констатувала факт смерті чоловіка - ОСОБА_8 . Із місця події додому її привіз брат чоловіка ОСОБА_19 . Вона отримала кошти на відшкодування моральної шкоди, а також по договору від 27.03.2019 року в розмірі 189 000 гривень; також обвинувачений виконує умови договору по оплаті коштів на утримання дитини, тому претензії до обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , яка суду показала, що вона не знайома ні з обвинуваченим ні з потерпілими, не пригадує дати за спливом часу, але памятає, що перебувала у кафе «Анна» (працює там), почула звук сильного удару та вийшла на вулицю і побачила жінку, яка кричала, поруч на землі лежала особа, тому вона зрозуміла, що потрібна допомога. Вона подзвонила до поліції, а невідома їй особа, яка була поруч викликала швидку. Коли приїхали працівники поліції та швидка, вона повернулася на робоче місце.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав, що обвинуваченого заочно знає, із потерпілими незнайомий. Не пригадує дати, в пізній нічний час він, будучи не при виконанні службових обовязків, знаходився на вул.Львівській в м.Радехів, та побачив як біжить чоловік, який із вулиці Тарнавського вибіг на вулицю Львівську, кричав, був неадекватним, емоційним та збудженим, його поведінка не відповідала обстановці, тому він повідомив, що є працівником поліції та завів його до райвідділу поліції. Обвинувачений опору не чинив, проте розмахував руками. Як згодом виявилося, це був обвинувачений, який при спілкуванні цього дня в райвідділі повідомив, що сталася біда.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що не пригадує дати, в цей день біля ресторану «Перевесло» в м.Радехів, святкувала там корпоратив із колективом ТзОВ «Радехівський цукор» десь двадцять чоловік, біля воріт ресторану бачила як ОСОБА_6 сідав за кермо в автомобіль білого кольору, марки «Рено» (в народі його називають чобіток) та поїхав в невідомий їй напрямок в сторону вул.Мишуги. Це було десь перша друга година вночі, чітко сказати не може за спливом часу. ОСОБА_6 це чоловік її подружки, вона з ним була знайома. В ресторані «Перевесло» вона бачила, які він із друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпивали спиртні напої коньяк біля барної стійки, яку кількість вживав ОСОБА_6 їй невідомо, бо вона за ним не слідкувала, можливо це було більше двох разів, але це було до того як він сів за кермо. Вона в цей день мала розмову із ОСОБА_6 , пропонувала йому їхати додому із нею, оскільки по зовнішніх ознаках (порушення координації рухів) він перебував в стані алкогольного спяніння, проте останній відмовився. У неї є посвідчення водія, вона в цей день керувала транспортним засобом, тому й пропонувала його підвезти.

Крім показань учасників кримінального провадження та свідків, судом було безпосередньо досліджено письмові докази в ході судового розгляду, які підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Зокрема, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 грудня 2018 року з доданими схемою, фототаблицею, який проведено на прямій автодорозі по вулиці Мишуги у м.Радехів, неподілік кафе «Анна», в ході якого зафіксовано однорідний слід колеса автомобіля на правому по ході руху узбіччя від с.Лопатин до м.Радехів, довжиною 62,9 м. та тіло потерпілого ОСОБА_8 , яке лежало на спині головою до проїзної частини дороги . Потерпілий був одягнений в чорну балонову куртку, чорні брюки, сорочку червоного кольору, сірі шкарпетки, без взуття. При огляді візуально виявлено пошкодження:садна на двох нижніх кінцівках, розтікання крові з отворів носа і по волосяній частині голови з нашаруванням вологої крові (а.с.98-124 том ІІ).

Протоколом огляду транспортного засобу від 29 грудня 2018 року, в ході якого, проведено огляд автомобіля, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився між житловими будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 у якому виявлено пошкодження вітрового скла в нижній середній частині; деформація капоту в передній центральній частині; пошкодження декоративної решітки радіатора; відсутність переднього номерного знаку та деформація решітки для кріплення номерного знаку; пошкодження диску переднього лівого колеса та відсутність тиску в шині переднього лівого колеса (а.с.125-140 том ІІ).

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.12.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.141 том ІІ);

Актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №116 від 29.12.2018 року, яким виявлено у ОСОБА_6 2.7 проміле алкоголю (а.с.142-142 зворот том ІІ).

Висновоком експерта №468/2019-т від 31.12.2018 року, яким при судово-токсикологічній експертизі речового доказу крові ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в кількості -1,93 % (проміле), не виявлено метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів (а.с.144-144 зворот том ІІ).

Висновком судово-медичного експерта №40/18 від 29.12.2018 року, згідно якого, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено, тілесні ушкодження - два садна на лівій нижній кінцівці, одне садно на лівій верхній кінцівці, два садна та три синці на обличчі зліва, одне садно на правій нижній кінцівці, синець на грудній клітці справа. При внутрішньому дослідженні виявлено: ЗЧМТ у вигляді забою та травматичного набряку головного мозку, перелому основи черепа справа, з вогнищевим крововиливом в м`які тканини голови, ознаки загального струсу тіла (ділянки крововиливів при коренях, нирок), розрив аорти та стравоходу, два двомоментні розриви печінки. Вказані синці, перелом основи черепа, забої, розриви утворились за механізмом удару. Садна утворились по механізму удару-тертя від дії тупих твердих предметів незадовго або під час настання смерті. Садна, синці мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Розриви печінки, забої легень, нирок мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою та травматичного набряку головного мозку, перелому основи черепа, а також розрив аорти в грудному відділі з розвитком внутрішньої крововтрати (500мл згортків та 500мл рідкої крові в плевральних порожнинах) мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження і які, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті та є характерними для контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля (а.с.145-146 зворот,148 том ІІ).

Висновоком експерта №76/2019-г від 8.01.2019 року, яким при судово-токсикологічній експертизі речового доказу крові ОСОБА_8 , 1988 року народження виявлено етиловий спирт в кількості -1,38 % (проміле), не виявлено метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів (а.с.147-147 зворот том ІІ).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 5.02.2019 року із схемою, відповідно до якого ОСОБА_7 показала місце наїзду на пішохода ОСОБА_8 , яке розташоване на лівому узбіччі по ходу руху до с.Лопатин на відстані 1,7 м. від крайнього стовпця огорожі кафе «Анна» та на відстані 1,5 м. від лівого краю дороги. Слідчим експериментом встановлено, що видимість пішоходів на узбіччі при увімкненому ближньому світлі фар автомобіля, марки «Рено Кенго», який за своїми технічними параметрами аналогічний тому, яким було вчинено наїзд на пішохода ОСОБА_14 , поступає в момент коли даний автомобіль знаходиться на відстані 57,67 м. до лінії наїзду, а видимість при дальньому світлі фар - поступає на відстані 95,7 м. до лінії наїзду. Також встановлено, що видимість елементів дороги при увімкненому ближньому світлі фар становить 70,9 м. Дорожні та погодні умови аналогічні тим, з яких відбулося Дорожньо транспортна пригода (а.с.149-153 том ІІ).

Висновком експерта №1/94 від 8.02.2019 року із ілюстративними таблицями при дослідженні технічного стану транспортного засобу на момент огляду робоча гальмівна система, система рульового управління, система зовнішнього освітлення, досліджуваного автомобіля, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції, передбачені конструкцією. Також виявлено невідповідність стану переднього лівого колеса вимогам розділу 31 ПДР, яка полягає у деформації диску переднього лівого колеса (а.с.155-161 зворот том ІІ).

Висновком експерта №1/95 від 11.02.2019 року із схемою, при проведенні транспортно- трасологічного дослідження, наїзд на пішохода автомобілем, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбувся на правому узбіччі (відносно напрямку до центру м.Радехів), на ділянці, що передує розташуванню зафіксованої підошви від взуття (а.с.163-164 зворот том ІІ).

Висновком експерта №1/205 від 15.02.2019 року, при дослідженні обставин і механізму дорожньо- транспортних пригод в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був керуватись технічними вимогами п.1.10 щодо терміну «узбіччя», п.10.1 та п.31.1 Правил дорожнього руху. Технічна можливість у водія автомобіля, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 уникнути даної пригоди визначалась виконанням ним технічних вимог п.1.10 щодо терміну «узбіччя», п.10.1 та п. 31.1 ПДР, чинних Правил дорожнього руху, для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру. При заданих слідством вихідних даних з технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо - транспортної пригоди стали дії водія автомобіля, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п.1.10 щодо терміну «узбіччя», п.10.1 та п. 31.1 ПДР, чинних Правил дорожнього руху, для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру (а.с.167-167 зворот том ІІ).

Постановою старшого слідчого ВРЗуСТ СУГУНП у Львівській області від 29 грудня 2018 року ОСОБА_21 , автомобіль, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом, який залишено на зберіганні у Радехівському ВП ГУНП у Львівській області (а.с.168 том ІІ).

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 4.01.2019 року накладено арешт на автомобіль, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , який зареєстрований АДРЕСА_4 (а.с.169-171 том ІІ).

Зазначені докази винуватості ОСОБА_6 , сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у п.65 рішення по справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

«Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону ( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 9 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17).

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 доведена "поза розумним сумнівом", оскільки наведені судом у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною.

Крім цього, судом досліджено характеризуючі дані щодо обвинувачного, зокрема:

Вимогу УІАЗ ГУНП у Львівській області від 3.01.2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягається вперше (а.с.172-172 зворот том ІІ).

Повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Радехівська центральна районна лікарня» №101 від 18.01.2019 року з якої видно, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває (а.с.174 том ІІ).

Копію свідоцтва про шлюб, за яким ОСОБА_6 одружений із ОСОБА_22 (а.с.175 том ІІ).

Характеристику за місцем праці -ТзОВ «Радехівський цукор» з якою вбачається, що ОСОБА_6 працював на посаді слюсара ремонтника до 26.12.2018 року, наказом №1359 від 25.12.2018 року звільнений за закінченням строку дії трудового договору, де показав себе виконавчим працівником, ініціативний, у спілкуванні з колегами рівний, доброзичливий і привітний. За характером миролюбний, уникає конфліктних ситуацій (а.с.176,177 том ІІ).

Довідку -характеристику №12 від 9.01.2019 року, видану виконкомом Павлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, з якої вбачається, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, громадського порядку не порушує та спиртними напоями не зловживає (а.с.178 том ІІ).

Копію посвідчення водія, з якого вбачається, що таке видане ОСОБА_6 (а.с.179-179 зворот том ІІ).

Копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з якого видно, що власником автомобіля, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_9 , який зареєстрований АДРЕСА_4 (а.с.179-179 зворот том ІІ).

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 27.02.2019 року було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його необережні дії, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення.

При виборі обвинуваченом заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, в тому числі, ст.ст.66,67 цього Кодексу,які впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.

Злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно із ч. 5 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких. При цьому необережній формі вини у ставленні особи до наслідків вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, що охоплюється ч.2 ст.286 КК України, кореспондує умисел винного на порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. За таких обставин необхідно виходити з того, що вказаний склад злочину характеризується змішаною формою вини і хоча особа не бажає настання таких наслідків для потерпілих, проте своїми умисними діями, спрямованими на порушення Правил дорожнього руху, спричиняє такі. А тому, необхідно взяти до уваги те, що на підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 злочину, вказує факт умисного ігнорування ним встановлених правил керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, який із суб`єктивної сторони характеризується злочинною недбалістю, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, а також враховує особу винного, його молодий вік, характеризуючі дані..

Обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне відшкодування моральної шкоди потепрілій ОСОБА_7 .

Верховний Суд у своїй постанові від 22.03.2018 року по справі №759/7784/15-к (провадження № 51-2607 км 18) роз`яснив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки… Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

На переконання суду, щиросердне каяття обвинуваченого та його активне сприяння у розкритті злочину, були обґрунтовано встановлені під час досудового розслідування, знайшли своє відображення у матеріалах кримінального провадження та підтвердилися у ході судового провадження.

Судом установлено, що між потерпілою ОСОБА_14 і обвинуваченим виникли напружені стосунки на ґрунті спричинення смерті сину ОСОБА_8 , і ці стосунки перешкоджають їх нормальному спілкуванню. Однак, цей факт не може свідчити про те, що ОСОБА_6 не шкодує та не висловлює щирий жаль з приводу вчиненого.

Обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст.67 КК України, є перебування обвинуваченого в момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року), при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

Так, з аналізу характеру та обсягу допущених порушень Правил дорожнього руху вбачається, що ОСОБА_6 грубо порушив Правила дорожнього руху України, в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який отримав тілесні ушкодження від яких помер, тому суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Виходячи з наведеного, обставин справи і даних про особу ОСОБА_6 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив з необережності тяжкий злочин, що призвів до спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, внаслідок яких настала смерть, при наявності декількох обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи позицію прокурора щодо виду і міри покарання, суд вважає необхідним погодитись із позицією прокурора та призначити основне покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства. Також застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, вважаючи, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 ст.69-1 КК України за наявності обтяжуючої покарання обставини та статей 69,75,76 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання із випробуванням або застосування більш м`якого покарання, судом не встановлено.

Процесуальні витрати, відповідно до вимог ст.124 КПК України, за проведення автотехнічної експертизи №1/94 від 08.02.2019 року - в розмірі 1430 гривень; за проведення транспортно-трасологічної експертизи №1/95 від 11.02.2019 року 1430 гривень та за проведення автотехнічної експертизи №1/205 від 15.02.2019 року 1430 гривень на загальну суму витрат на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в розмірі 4290 гривень, необхідно стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави (а.с.154,162,165 том ІІ).

Питання, щодо майна, на яке накладено арешт необхідно вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.

Питання про речові докази, необхідно вирішити в порядкуст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.21,22,84, 91,92,100,124,174, 368,370,371,373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та признати йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 4290 (чотири тисячі двісті девяносто) гривень в дохід держави.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 4 січня 2019 року, після вступу вироку в законну силу.

Речовий доказ, а саме: автомобіль, марки «Рено Кенго», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий за зберігання Радехівському ВП ГУНП у Львівській області (в даний час відділення поліції №1 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області) повернути власнику ОСОБА_9 , який зареєстрований АДРЕСА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Радехівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Інші учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді за їх вимогою

Головуючий суддяОСОБА_1