ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1697/21 Справа № 932/5509/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що оцінюючі здобуті органом досудового розслідування докази на підтвердження обґрунтованості підозри, ОСОБА_7 може бути причетним до вчинення злочину, тому підозру слід визнати обґрунтованою.
Зазначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду. Крім цього, підозрюваний вчиняв спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, хоча це ним і не визнається в засіданні, проте ОСОБА_7 систематично був відсутній за місцем свого проживання, родичі не знають, де він перебуває, а виявили його на території Житомирської області, тобто останній розумів, що суд буде розглядати відносно нього запобіжний захід, його родичам була вручена підозра. Тривалий час місцезнаходження підозрюваного було невідоме. Отже, ризик переховування є доведеним, і своєю поведінкою ОСОБА_7 показав, що буде переховуватись від слідства.
Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, є також доведеним, оскільки підозрюваний може сховати, витратити (якщо вже не витратив) викрадені грошові кошти. Тобто є обґрунтоване припущення, що підозрюваний може знищити, спотворити речі, які були предметом даного злочину, тому ризик об`єктивно існує.

Оскільки свідки надали важливі свідчення у даному кримінальному провадженні та впізнали особу, яка ходила по території АЗС з сумкою, вела себе підозріло, та може бути причетною до даного злочину, є ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе прийти до свідків та вчиняти спроби їх залякування, погроз, з метою послаблення доказової бази у даному провадженні, зміни свідками показань. Отже, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України доведений прокурором.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також доведений, оскільки підозрюваний може бути схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу. З метою відшукання засобів до існування, ОСОБА_7 може вчинити новий злочин проти власності.

Для запобігання переліченим ризикам, необхідно обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ураховуючи тяжкість покарання та вагомість наявних доказів про вчинення ним даного злочину, застосування інших альтернативних заходів не є доцільним.

Вказує, що застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є максимальним для тяжкого злочину, є вочевидь недостатнім для запобіганню всім переліченим ризикам, оскільки підозрюваний заволодів сумою 17 тис. доларів, що складає приблизно 470 000, 00 грн. Беручи до уваги, що ці кошти не повернуті потерпілому, їх місцезнаходження невідоме, підозрюваний може використати їх для внесення застави. Тому, доцільним встановити заставу в сумі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ураховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, який не працює, наявність ризиків, встановлених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливим є визначити підозрюваному заставу у розмірі 475 800 (чотириста сімдесят п`ять тисяч вісімсот) гривень, 00 коп.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосовувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обвинувачення вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак обставин та доказів існування таких обставин в клопотанні сторона обвинувачення не наводить, чим порушує вимоги ст. 196 КПК України.
Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, дружину та неповнолітнього сина; судом може бути обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що фізично унеможливить вільне пересування ОСОБА_7 поза контролем правоохоронних органів.
Також зазначає, що сторона обвинувачення не навела наявність обставин, що виправдовують обрання ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисники підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.

05.07.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні даного злочину є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.
Підозрюваний ОСОБА_7 зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі, систематично був відсутній за місцем свого проживання. Також останній може сховати, витратити викрадені гроші, місце знаходження яких не відоме. Може впливати на свідків.Також останній може вчинити інший злочин, оскільки офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінуються ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, характеризуючі данні про його особу, конкретні обставини справи, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Проте, дані характеристики підозрюваного не можуть бути визнані судом самостійною підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та не спростовують наявність встановлених судом ризиків, що також спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Враховуючи майнове становище ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам, та не є завідомо непомірною для нього із урахуванням обставин кримінального провадження.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2021 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4