ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2425/21 Справа № 193/343/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі відеоконференцї) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року в задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відносно засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що він загалом відбув покарання 2 роки 9 місяців, має позитивну характеристику, заохочення, стягнень не має, зобов`язується виплачувати цивільний позов частинами, але після того, як знайде постійне місце роботи.

Засуджений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі, просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши надані матеріали, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи апелянта про наявність підстав для застосування в данному випадку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.
Згідно з матеріалами провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання установи виконання покарань, дослідив необхідні матеріали і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 раніше судимий, наразі відбуває покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2019 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України, у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. Початок строку - 27.08.2018 року, кінець строку 27.04.2022 року.
В місцях попереднього увязнення утримувався з 30.08.2018 року, характеризувався негативно, допускав порушення вимог режиму утримання мав два стягнення, які погашені в установленом законом порядку заохочень не мав.
З 24 грудня 2019 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання характеризується позитивно: стягнень не має, має два заохочення правами начальника установи за станом є працездатним, за власним бажанням без оплати праці працює в господарській обслузі установи, доглядає за тяжкохворими засудженими. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. За вироком суду має позов в розірі 124334,64 грн., але виконавчий лист до установи не надходив.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин.
Таким чином, доводи засудженого про те, що він досяг прогресу у напрямку виправлення та зазнав змін, спростовуються вищевикладеним.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що наразі відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що факт, того, що ОСОБА_7 виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні подання установи, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, а тому доводи апелянта про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані, у зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2021 року про відмову в задоволенні подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4