Справа № 642/3677/20
Провадження: № 1-кп/642/257/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими та направлення судового доручення по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме:
протоколів пред*явлення осіб для впізнання від 04.02.2020; та протоколів слідчих експериментів для впізнання за фотознімками ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 від 04.02.2020 та направлення судового доручення.
В обґрунтування клопотання зазначив, що вказані протоколи не відповідають вимогам, встановленим ст. 228 КПК України та слідча дія, яка зафіксована вказаними протоколами проводилась всупереч вимогам КПК України.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор та потерпілі заперечували проти задоволення вказаного клопотання.
Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч. 3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.
За положеннями ст. 240 КПК з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань (частина перша). За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу (частина друга). До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник (частина третя). Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту (частина шоста).
З урахуванням вказаного, суд, приймаючи до уваги, що обставини проведення слідчого експерименту мають істотне значення для кримінального провадження, та не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, - приходить до висновку про необхідність доручення проведення слідчих дій, з дотриманням вимог ст. 240 КПК України, оскільки обвинуваченому під час досудового розслідування було відмовлено в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, а слідчим суддею під час розгляду скарги на вказане рішення було зазначено про можливість розгляду зазначеного клопотання під час розгляду справи по суті в суді.
Стосовно доводів захисника щодо визнання доказів недопустимими, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Тобто відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування чи іншими учасниками процесу в непередбаченому процесуальним законодавством порядку чи з його порушенням, або отримання доказів було пов`язано з істотним порушенням прав і свобод людини, є очевидно недопустимими.
Стаття 86 КПК України визначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а у свою чергу недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Детальніше підстави та критерії визнання доказів недопустимими перелічені в ст. 87 КПК України.
Аналіз визначених статтею 87 КПК України підстав визнання доказів недопустимими дає змогу виокремити наступні види доказів:
1) імперативно недопустимі; 2) диспозитивно недопустимі.
До імперативно недопустимих відносяться докази, наведені у статті 87 та частині 1 статті 88 КПК України, котрі суд зобов`язаний визнати такими через їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод, а також докази, що характеризують особу підозрюваного (обвинуваченого), але не є предметом кримінального провадження.
До диспозитивно недопустимих відносяться докази, котрі суд відповідно до частин 2 та 3 статті 88 КПК України може визнати недопустимими, це питання є оціночним, суб`єктивним і залишається на розсуд суду.
При цьому, ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
Разом з тим, під час судового розгляду відносно деяких поданих учасниками кримінального провадження доказів неможливо одразу встановити їх очевидну недопустимість, без здійснення їх перевірки і співставлення з іншими доказами, що можливо буде лише у нарадчій кімнаті при вирішенні справи по суті при винесенні вироку.
Той доказ, про який йдеться у клопотанні захисника, не може бути визнаний судом очевидно недопустимими, тобто безсумнівно, безперечно і неприховано недопустимим, оскільки він потребує перевірки і співставлення з іншими доказами сторони обвинувачення, які судом ще не досліджувалися.
Сторони кримінального провадження, на відміну від суду, мають у своєму розпорядженні докази, вони ознайомлені з матеріалами досудового розслідування і мають можливість надавати власну оцінку наявним доказам у їх сукупності. Суд же надає оцінку доказам у відповідності до положень статті 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності, взаємозв`язку, і ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
З огляду на викладене, суд вважає, що на цій стадії судового провадження неможливо прийняти однозначне і безспірне рішення про безсумнівне порушення процесуального порядку отримання доказу, на який вказує захисник. Тому відсутні підстави для визнання доказу очевидно недопустимим.
Рішення щодо допустимості наданих стороною обвинувачення доказів у вигляді документів буде прийняте судом з огляду на дослідження всіх обставин кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, з урахуванням вимог закону і правових висновків Верховного Суду.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 89, 331, 350, 358, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимими та направлення судового доручення задовольнити частково.
В порядку ст. 333 КПК України доручити уповноваженим особам Відділу поліції № 2 ХРУП № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області провести слідчій експеримент шляхом відтворення дій, обстановки та обставин подій 30.12.2019 з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Відтворення обстановки і обставин події повинно бути проведене в максимально наближеній обстановці та умовах, що були в момент події 30.12.2019р. за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Прокурор зобов`язаний надати доступ до матеріалів, отриманих внаслідок проведення слідчих дій за дорученням суду учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, та надати їх до суду.
Строк виконання доручення суду встановити до 08 грудня 2021 року.
У зв`язку з необхідністю виконання доручення суду, відкласти судове засідання на 08 грудня 2021 року на 10.00 годину та повідомити обвинуваченому про явку до суду.
Копію ухвали для виконання направити Відділу поліції № 2 ХРУП № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області - для відома та виконання та Новобаварську окружну прокуратуру м. Харкова - для контролю.
В іншій частині в задоволенні клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1