Справа № 643/584/21
Провадження № 1-кп/643/834/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
провівши в залі Московського районного суду м. Харкова відкрите судове засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003367 від 29 червня 2020 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично перебуваючого в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває справа № 643/584/21 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003367 від 29 червня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні запобіжного заходу та які продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу на більш м`який цілодобовий домашній арешт.
Захисник обвинуваченого заявив клопотання про привід свідків. Зазначив, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є працівниками поліції, однак навмисно не зявляються до суду для надання пояснень. Виконання приводу просив доручити працівникам ДБР.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника.
Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, встановив таке.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено суму застави у розмірі 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 01 січня 2022 року включно.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Суд також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у скоєні вказаного злочину (за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна); вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; наявність судимостей.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки така обставина свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.
При цьому, суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує (позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна), не є безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, беручи до уваги суворість передбаченого покарання за інкримінований злочин, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено та з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна. Крім цього, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2020 року засуджений до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а менш ніж за пів року після ухвалення вироку вчинив дане кримінальне правопорушення, яке, як і попередній злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.
Під час розгляду клопотання прокурора судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, враховуючи, в тому числі, і строки перебування під вартою.
Однак, на теперішній час існування ризиків, що стали підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують мати місце та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, що мають вагоме значення для вирішення цього питання, суд доходить висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим і продовжує ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь (наявність неофіційного місця роботи, зареєстрованого місця проживання, необхідність допомоги по господарству матері, яка є пенсіонером) проте в цьому конкретному випадку суд вважає, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ризики, які були враховані при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.
Зважаючи, що 01 січня 2022 року спливає строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неможливості до значеної дати завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію існуючого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 20 лютого 2022 року включно.
Щодо клопотання захисника про привід свідків суд зазначає таке.
На виконання вимог ч. 2 ст. 134, ч. 1 ст. 135 КПК України судом здійснений виклик свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання шляхом надіслання судової повістки поштою на адресу м. Харків, вул. Академіків Ахієзерів, 30. Зазначені поштові відправлення отримані уповноваженою особою - Кравец.
За правилами ст. 140 КПК України, привід може бути застосований до свідка та полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Відповідно до ч. 1 ст. 327 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу.
Разом з цим, суд зауважує, що стороною захисту надано відомості щодо осіб свідків лише прізвище, ім`я та по батькові, а також адресу на яку слід направити повістку про виклик Харківське районне управління поліції № 2 (м. Харків, вул. Академіків Ахієзерів, 30). Проте, стоною захисту не надано суду доказів, що вказані особи дійсно є працівниками ХРУП № 2, що свідчить про неможливість застосування приводу, оскільки суд позбавлений можливості встановити чи дійсно заявлені сторною захисту свідки повідомлялися належним чином про виклик до суду.
Відтак, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання сторони захисту про привід свідків.
Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є зокрема забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, про що свідчить п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України.

Вимоги про дотримання розумних строків також закріплені у ст. 28 КПК України. Забезпечення судового провадження в розумні строки покладено на суд.

Дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження є елементом справедливого судового розгляду в розумінні ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, відповідно до якої кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

У § 116 рішення ЄСПЛ від 12 березня 2009 року у справі «Вергельский проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Статтею 332 КПК України передбачено, що судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку та випадків відкладення судового засідання з причин, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 КПК України прибуття в суд перекладача (за винятком залучення його судом), свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Відтак, враховуючи той факт, що справа знаходиться на розгляді в Московському районному суді м. Харкова тривалий час, а дослідження доказів триває з порушенням вимог розумності строку, тому суд вважає за доцільне, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, встановити стороні захисту строк до наступного судового засідання для забезпечення явки свідків у судове засідання.

Суд, з урахуванням положень вимог КПК України, сприяє стороні захисту у забезпечення явки свідків, шляхом здійснення судового виклику.

Керуючись ст. 107, 110, 205, 333, 369 372, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком до 20 лютого 2022 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про привід свідків.
Встановити строк стороні захисту для забезпечення явки свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 11:30 год. 04 лютого 2022 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Роз`яснити, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає, проте заперечення на неї можуть бути подані разом із апеляційною скаргою на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1