Справа № 930/2851/20
Провадження 1-кп/930/254/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2021 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000327 від 08.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кліщіївка Артемівського району Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 07.11.2020 близько 13:00 год. спільно з ОСОБА_8 приїхали до домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де також знаходилися ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , спільно з якими вживали алкогольні напої. Після чого близько 16:00 год., знаходячись на вулиці поблизу вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 , та на грунті неприязних відносин, маючи намір на умисне нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки по обличчі ОСОБА_7 , проте в цей момент бійку зупинили ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , який в цей момент знаходились неподалік.
Однак, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наздогнав останнього, який з метою уникнення подальшого конфлікту вже йшов до автомобіля ОСОБА_11 , який знаходився неподалік вказаного домоволодіння, та наніс один удар головою в обличчя ОСОБА_7 .
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в лобній ділянці голови, струсу головного мозку, поверхневої забійної рани в області спинки носа, закритого перелом у кісток носа та перетинки носа зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.2.3, тобто таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, заявлений до нього потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково, погодився відшкодувати ОСОБА_7 витрати на медичну допомогу, в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що 07.11.2020 в період часу з 13:00 до 16:00 год. він знаходився в будинку ОСОБА_9 розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вживав алкогольні напої. Між ним та ОСОБА_7 склалися неприязні відносини, тому коли ОСОБА_7 вже йшов додому і виходив з будинку, він підійшов до нього та вдарив його кулаком в обличчя, після чого дівчата відтягнули його від потерпілого. Коли ОСОБА_7 мав намір сідати у під`їхавший за ним автомобіль, він вирвався, наздогнав ОСОБА_7 та ще раз вдарив його головою в обличчя.
Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 07.11.2020 він перебував в будинку ОСОБА_9 , який знаходиться в АДРЕСА_1 , де в компанії з ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 вживав спиртне. Його з ОСОБА_12 мав забрати додому на машині ОСОБА_11 . Коли він під`їхав, вони вийшли з будинку на подвір`я, де в цей час ОСОБА_6 сидів зверху на скатові. Побачивши його, ОСОБА_6 підбіг і наніс один удар кулаком в обличчя, від чого він втратив свідомість. Коли він прийшов до тями і йшов до машини, ОСОБА_6 знову підбіг до нього і вдарив його головою в обличчя, розбивши ніс, після чого його посадили в машину і забрали додому, де сестра викликала швидку і поліцію.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що на початку листопада, вона, її сестра ОСОБА_10 та хлопці- ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пішли в ліс за грибами. Прийшли з лісу додому, вирішили гриби «замочити». Хлопці завезли гриби додому та приїхали до неї, де вони накрили стіл та почали пити по чарці. Згодом сестра пішла вправлятися, хлопці вийшли на двір курити, про що вони говорили, вона не чула. Між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виникла бійка, їх намагалися розборонити, після чого ОСОБА_15 і ОСОБА_12 забрали ОСОБА_16 (Долю) в машину. Він виліз з машини і почав обзивати ОСОБА_17 ( ОСОБА_13 ), той вирвався, підбіг до машини і вдарив ОСОБА_16 головою в обличчя та розбив йому ніс.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що в листопаді минулого року, точної дати не пам`ятає, він знаходився в будинку ОСОБА_9 , де спільно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 вживали алкогольні напої. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла бійка, всієї бійки він не бачив, бачив тільки кінцівку, коли ОСОБА_13 підбіг, вдарив Долю головою в обличчя і розбив йому ніс.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що 07.11.2020 відвіз ОСОБА_7 та ОСОБА_18 машиною в с. Городницю і приїхав їх забрати через 2-2,5 години. Бачив, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт, у ОСОБА_7 були тілесні ушкодження-розбитий ніс. Щоб припинити кровотечу з носа, він порвав рушник, намочив його та дав ОСОБА_20 , щоб він приклав до носа.
Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_7 07.11.2020 року ввечері їй зателефонувала ОСОБА_22 , яка повідомила, що її брата доставили з кровотечею. Коли вона прийшла, побачила, що у брата з носа тече кров. Вона запитала, хто наніс йому тілесні ушкодження, брат відповів, що ОСОБА_6 , проте обставин, за яких він наніс брату тілесні ушкодження, він не повідомив. Вона викликала швидку та працівників поліції.
Крім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:
-Витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування від 08.11.2020 №0000327, з якого вбачається, що внаслідок звернення із письмовою заявою ОСОБА_7 про нанесення йому тілесних ушкоджень, до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено відомості за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України; 27.11.2020 постановою заступника начальника СВ Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_23 кримінальне провадження№0000327 від 08.11.2020 переквалфіковане на ч. 2 ст. 125 КК України;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.11.2020, згідно якого ОСОБА_7 просить прийняти міри до ОСОБА_6 , який 07.11.2020 наніс йому тілесні ушкодження;
-висновком експерта № 156 від 25.11.2020, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в лобній області, струсу головного мозку, поверхневої забійної рани в області спинки носа, закритого перелому кісток та перетинки носа зі зміщенням. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.3.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, вину обвинуваченого та інші обставини зазначені в ст. 91 КПК України, та вони зібрані в порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами в справі та сумніву в своїй належності та допустимості, не викликають.
Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати, що всі вони підтверджують факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 умисного нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вина ОСОБА_6 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 125 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.
Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України,є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проте вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що визнано судом обставиною, що обтяжує покарання, за відсутності обставин, що його пом`якшують, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання за ч. 2ст. 125 КК України у виді громадських робіт.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу з огляду на те, що ОСОБА_6 не працює, а тому призначення даного покарання, на переконання суду, є недоцільним , оскільки не сприятиме меті, визначеній у ст. 50 КК України.
У даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 6 976,50 грн матеріальної шкоди, 30 000 грн. моральної шкоди та 1 500 грн. витрат за надання правничої допомоги.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.1.2 ст. 127 КПК України підозрюваний обвинувачений, а також за його згодою будь, яка інша фізична чи юридична особа має право на будь якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У відповідності до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внаслідок неправомірних дій останнього, ОСОБА_7 була завдана матеріальна та моральна шкода, а також останнім було здійснено витрати на правову допомогу.
Дослідивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди частково знайшли підтвердження в ході судового розгляду.
Так, потерпілим ОСОБА_7 було заявлено до відшкодування 6 976,50 грн. матеріальної шкоди, проте в судовому засіданні знайшло підтвердження 3 300 грн. 70 коп., при цьому суд не вбачав підстав для зарахування до матеріальної шкоди двох накладних від 07.11.2020 року та дописаних від руки до видаткової №РН-0000242 від 12.11.2020 року записів про шплінти, які коштують 1000 грн. та витрат на анастазіолога вартістю 2000 грн., оскільки не вважає їх належними та допустимими доказами, зважаючи на те, що перші не містять необхідних реквізитів, зокрема щодо порядкового номеру накладної, назви підприємства, яке їх видало,особи, яка отримала товарно-матеріальні цінності, а інші власноручно дописані від руки невідомою особою.
Що стосується моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до позиції, викладеній у постанові пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, внаслідок вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в нанесенні тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що у свою чергу призвело до негативних змін у звичному житті потерпілого, нервових переживань та моральних страждань. Судом враховано глибину і тривалість моральних страждань, тяжкість вимушених змін у житті потерпілого, які мали місце протягом певного періоду. Суд, виходячи з принципів виваженості, розумності й справедливості, враховуючи принцип співмірності завданої шкоди заявленій до відшкодування сумі моральної шкоди, вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 є такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 6 000,00 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому цивільний позов в цій частині теж підлягає частковому задоволенню.
Щодо вирішення цивільного позову у частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення та стягнення з обвинуваченого, враховуючи, що вони підтверджені документально.
Процесуальні витрати та речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні .
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65- 67, ч. 2 ст. 125 КК України, ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 170 (сто сімдесят) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 3300 три тисячі триста) гривень 70 копійок у відшкодування матеріальної шкоди, 6 000 (шість тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди та 1 500 ( одна тисяча п`ятсот) гривень витрат за надання правничої допомоги.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1