УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001685 від 01.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

26.11.2015 року Іллічівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16.02.2018 року,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання, 01 жовтня 2021 приблизно о 01 годині 30 хвилин, (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись приблизно за 10 метрів від житлового будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , виник спільний корисливий мотив та умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вони визначили об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходяться в кабельній каналізації АТ «Укртелеком».

При цьому зазначені особи розподілили між собою ролі таким чином, що в той час, коли ОСОБА_7 , незаконно проникне до кабельної каналізації та вчинить демонтаж кабелю зв`язку, звідки таємно викраде майно належне ОФ АТ «Укртелеком», то в цей час ОСОБА_5 , буде знаходитись поруч, за для того, щоб попередити ОСОБА_7 , в разі появи служби охорони чи поліції, що може зашкодити реалізації та доведення їх злочинного наміру таємного заволодіння чужим майном до кінця.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та дотримуючись розподілу ролей, будучи впевненим, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, ОСОБА_7 , за допомогою металевого лому відкрив кришку люку кабельної каналізації та проник до вказаного приміщення, після чого, умисно, з корисливих мотивів демонтував за допомогою металевих кусачок кабель зв`язку марки ТПП 400х2х0,4 довжиною приблизно 36 метрів, належний ОФ АТ «Уктелеком», після чого виліз з кабельної каналізації №1, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 12а, та пішов до люку кабельної каналізації №2, що розташована за вищевказною адресою, яка знаходилась на відстані 30 метрів від першого, де за допомогою металевого лому відкрив кришку люку кабельної каналізації та проник до вказаного приміщення, після чого демонтував за допомогою металевих кусачок кабель зв`язку марки ТПП 400х2х0,4 довжиною приблизно 36 метрів, належний ОФ АТ «Уктелеком», після чого виліз з кабельної каналізації №2 в цей час поруч к люками кабельної каналізації №1 та №2, що розташовані за аресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут, 12а, стояв ОСОБА_5 , де спостерігає за відсутністю сторонніх осіб.

Далі ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_5 , витягнули з кабельної каналізації №2, кабель зв`язку марки ТПП 400х2х0,4 довжиною приблизно 36 метрів, належний ОФ АТ «Уктелеком», дотримуючись раніше обумовленої домовленості з викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши юридичній особі Одеська філія АТ «Укртелеком», код ЄДРПОУ № 21560766, в особі представника ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 13015 гривень 08 копійок.

В подальшому перебуваючи біля будинку №46 по вулиці Генерала Петрова в місті Одесі, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з вищевказаним майном було зупинено працівниками поліції.
01.10.2021 громадянину ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви та допиту представника потерпілого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де останній зазначив обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця подій від 01.10.2021 року, а саме огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, між будинків № 42 та №46, де розташовувався автомобіль марки «BMW», польської реєстрації з номером НОМЕР_1 , сірого кольору,всередині якого було виявлено та вилучено майно, яке викрадено з приміщення кабельної каналізації за адресою: м. Одеса, вул. Героїв Крут 12-А, та знаряддя злочину, яким було відчинено люки від каналізації; протоколом огляду місця події від 01.10.2021, яке проводилось за участю гр. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які показали на місце вчинення злочину та признали провину у повному обсязі; протоколами допиту свідків, а саме працівників ВКП ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зупинили гр. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 неподалік місця вчинення злочину разом з викраденим майном; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України, одразу після вчинення ним кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_7 , в порядку ст.208 КПК України, одразу після вчинення ним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.
Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у спробах переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 ,не має постійного місця мешкання на території м. Одеси, офіційно не працевлаштований, без постійного джерела доходів.
Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 ,не має постійного місця роботи, стабільного джерела доходів, вчинив тяжкий злочин проти власності, вбачається наявність реального ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з корисливим умислом.
Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 , має реальну можливість незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, задля викривлення показань останніх, які мають значення для встановлення обставин вчинення даних кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, зазначивши, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та обрати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід. Так, захисник зазначив, що ризики не обґрунтовані та не доведенні. Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника та зазначив, що у нього є співмешканка, у якої є малолітня дитина, яка перебуває на його утриманні.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Так, 01.10.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Приймаючи до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, його суспільно-небезпечний характер, особу підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, не одружений, що надає йому можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що доводить існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 , не має постійного місця роботи, стабільного джерела доходів, обвинувачується у скоєнні повторного злочину проти власності, оскільки 26.11.2015 року був засуджений Іллічівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, що доводить існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає у можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з корисливим умислом.
Разом з тим, жодними належними доказами не доведено існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, так, слідчий суддя вважає, що зазначений ризик стороною обвинувачення не доведений, оскільки потерпілим у кримінальному провадженні є юридична особа, а свідками є працівники поліції - ВКП ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Крім того, жодними належним доказами не доведено того, що на утриманні підозрюваного перебуває неповнолітня дитина.

Беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, специфіку інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, а також обґрунтованість клопотання слідчого, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної в судовому засіданні встановлено не було.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, враховуючи майновий стан підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001685 від 01.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відносно задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону;

- утримуватися від спілкування з учасниками та сторонами кримінального провадження;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали обчислюється з моменту затримання, а саме з 01.10.2021 року та припиняє свою дію 29.11.2021 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1