справа №619/4416/21
провадження №1-кс/619/1290/21
Ухвала
іменем України

29 листопада 2021 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000439 від 28.08.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

установив:
25 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора про накладення арешту в рамках кримінального провадження № 0000439 від 28.08.2021 року, на наступне майно: металеві труби, металеві фрагменти труб, металеві вентилі у загальній кількості 58 штук (фактичний власник на момент проведення огляду Дергачівська міська рада); автомобіль марки «ГАЗ», моделі «330202», д.н. НОМЕР_1 , у кузові якого розміщені металеві труби та металеві фрагменти загальною кількістю 49 штук (фактичний власник ОСОБА_4 ); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ГАЗ», моделі «330202», д.н. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 . У обґрунтування клопотання зазначено, що 27.08.2021 о 13 год 00 хв, за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені особи намагалися таємно заволодіти чужим майном, а саме металевими трубами, які утворюють собою тепломережу. 27.08.2021 слідчим СВ ВП № З ХРУП № З ГУ НП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 було здійснено виїзд з метою огляду території, яка розміщена за вищевказаною адресою, в ході якого було виявлено та вилучено вищезазначені речі. Також, було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який є депутатом Дергачівської міської раді восьмого скликання, який вказав, що тепломережа, яка проходить за вищезазначеною адресою належить Дергачівській міській раді. Під час допиту в якості свідка ОСОБА_4 , встановлено, що він є фактичним власником транспортного засобу марки «ГАЗ», моделі «330202», д.н. НОМЕР_1 . Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06.09.2021 частково задоволено клопотання слідчого про арешт майна. Ухвалою Харківського Апеляційного суду від 04.11.2021 року, яка надійшла до Дергачівської окружної прокуратури 22.11.2021 вказане клопотання було повернуто прокурору Дергачівської окружної прокуратури Харківської області для усунення недоліків зі строком в 72 години, строк подання клопотання після усунення недоліків 25.11.2021 року. Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що на даний момент виникла необхідність у проведенні по кримінальному провадженню судових експертиз, встановлення обставин, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та являтимуться доказовою базою по ньому, а також те, що вилучені предмети під час вищевказаного огляду місця події є тимчасово вилученим майном, для запобігання знищенню виявленого речового доказу, виникла необхідність в накладанні арешту на тимчасово вилучені предмети.
Прокурор надав заяву, якою просить здійснити розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.
Володілець транспортного засобу ОСОБА_4 надав заяву, якою просить здійснити розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання заперечує та просить передати вищевказаний автомобіль йому на відповідальне зберігання.
Представник Дергачівської міської ради надав заяву, якою просить здійснити розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторони обвинувачення, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання, з огляду на таке.
Згідно даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0000439 від 28.08.2021, внесено відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, де з короткого викладу обставин убачається, що 27.08.2021 о13 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені особи намагалися таємно заволодіти чужим майном, а саме металевими трубами, які утворюють тепломережу.
Частиною 5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Статтею ст. 168 КПК України встановлено, що факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Старшим слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській ОСОБА_5 27.08.2021 проведено огляд місяця події: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено зазначені вище речі, які відповідно до положень ст. ст. 167-169 КПК України є тимчасово вилученим майном.
Так, ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 06.09.2021 клопотання слідчого ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задоволено частково та ухвалою Харківського апеляційного суду від 04.11.2021 вищезазначена ухвала слідчого судді скасована, а матеріли клопотання про арешт майна повернуто прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк 72 години, з моменту отримання повного тексту ухвали, яку прокурором отримано 22.11.2021, а 24.11.2021 дане клопотання направлено до суду поштою.

З урахуванням вищевказаного, слідчий суддя вважає, що строк, передбачений ч. 5 ст. 171 для подання клопотання про арешт вищевказаного майна, вилученого 27.08.2021, не пропущено.

Як передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частиною 3 статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів необхідність арешту вилученого майна як речового доказу, оскільки існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Окрім того, враховуючи наслідки арешту майна для власника (володільця) майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що арешт автомобіля «ГАЗ», модель «330202», д.н. НОМЕР_1 шляхом заборони на відчуження буде найменш обтяжливим способом, оскільки арешт майна шляхом його вилучення є надмірним.
При цьому, враховуючи можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає необхідним дозволити власнику (володільцю) використовувати даний автомобіль за власними потребами, заборонивши йому проводити відчуження у будь-який спосіб та, зобов`язавши надати автомобіль за першою вимогою для проведення слідчих дій.
Крім того, відсутні посилання на доводи та докази про те, що потреби досудового розслідування за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК Українивиправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця).
До того ж, арешт автомобіля шляхом заборони права на його відчуження відповідає положенням ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:металеві труби, металеві фрагменти труб, металеві вентилі у загальній кількості 58 штук;

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «ГАЗ» моделі «330202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження зазначеного майна у будь-який спосіб.
Передати на відповідальне зберігання власнику майна транспортний засіб марки «ГАЗ» моделі 330202 реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , заборонивши йому проводити відчуження автомобіля у будь-який спосіб та, зобов`язавши надати автомобіль за першою вимогою для проведення слідчих дій, - до вирішення по суті кримінального провадження № 0000439 від 28.08.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Попередити власника майна про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1