УХВАЛА
підготовчого судового засідання

09.12.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
у ході розгляду у черговому підготовчому судовому засіданні обвинувального акту, долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 03. 11. 2021 року щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довгомостиська, Мостиського району, Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

Сторона обвинувачення - прокурори Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Сторона захисту адвокат ОСОБА_6

Потерпіла сторона потерпілий ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні за N 0000306 від 03.11.2021 досудовим розслідуванням встановлено, що 03.11.2021 близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку № 7 по вул. Федьковича у м. Львові, перебуваючи у стані явного алкогольного сп`яніння, що виражалось різким запахом алкоголю з ротової порожнини, порушенням координації рухів та нечіткою вимовою, при розмові з інспектором взводу № 2, роти № 2, батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , який в цей час в даному місцi ніс службу по охороні громадського порядку у складі екіпажу «Омега 203» у форменому одязі із відповідними знаками розрізнення та діяв у межах повноважень, визначених ст. 23 Закону України «Про національну поліцію", почав голосно нецензурно висловлюватися в сторону працівника поліції, поводити себе агресивно, розмахувати руками, шарпати за формений одяг ОСОБА_7 , після чого наніс удар по руці останнього. У подальшому, ОСОБА_8 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, вcтупив у боротьбу з інспектором взводу № 2, роти № 2, батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 під час якої, наніс останньому декілька ударiв в область голови чим заподіяв йому крововиливи під слизовою оболонкою верхньої та нижньої губи, злам носовоi костi верхньої щелепи без змiщення, що згідно висновку судово-медичного експерта вiдносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, органами досудового розслідування та прокурорами у кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим
працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 03.11.2021 року поступили до Франківського районного суду м. Львова 30 листопада 2021 року від прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 та передані для розгляду судді, визначеному у порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.
Відповідно до ухвали суду від 02 грудня 2021 року , призначено підготовче судове засідання з вирішення питань, передбачених статтями 314 -316 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні відбулася заміна прокурора у кримінальному провадженні де замість прокурора ОСОБА_4 , котрий затвердив обвинувальний акт та скерував його до суду, у процес вступив прокурор ОСОБА_5 , який свої повноваження стверджував постановою про призначення групи прокурорів від 04 листопада 2021 року, так і не пояснивши підстави заміни прокурора саме на стадії підготовчого засідання та в супереч вимогам ст.. 37 КПК України.
Сторона захисту в підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення підзахисного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України та закриття провадження у відповідності з вимогами ст.. 284 КПК України.
Прокурор та потерпілий в підготовчому судовому засіданні, кожен окремо, клопотання підтримали та просили закрити провадження.
За результатами розгляду клопотання, у задоволенні такого відмовлено та продовжено підготовче засідання. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.
В ході вирішення у підготовчому судовому засіданні питань, передбачених статтями 314 - 316 КПК України, і, зокрема, законності підстав для реєстрації кримінального провадження із кваліфікацією за вказаною нормою матеріального права; відповідність викладених в обвинувальному акті обставин, фактичним; правильність кваліфікації інкримінованих дій; відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та процесуальному закону в цілому; прокурор вважав, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду, а решта учасників процесу погодилися з думкою прокурора. При цьому відповідаючи на ряд запитань головуючого щодо процесуальних документів у кримінальному провадженні, прокурор стверджував, що таких пояснень дати не може оскільки не приймав участі як прокурор на стадії досудового розслідування.
Дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього копіями процесуальних документів , перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам КПК України, з урахуванням обставин встановлених судом в наслідок розгляду клопотання про закриття провадження, заслухавши доводи прокурора та думку інших учасників процесу, враховуючи підстави відмови закриття кримінального провадження суд, керуючись вимогами національного законодавства, що регулює питання кримінального судочинства та власним переконанням, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, приходить до висновку, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному проваджені не може бути предметом судового розгляду виходячи з наступного.
По перше, складений 25 листопада 2021 року та скерований прокурору для затвердження обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000306 від 03.11.2021 року слідчою ВРЗЗС ЛРУП « 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , складений на підставі матеріалів досудового розслідування яке проводилося слідчим ОСОБА_10 , повноваження якого у даному, - конкретному кримінальному проваджені не підтверджені, оскільки в дорученні від 03.11. 2021 року не вказано номер конкретного провадження, за своїм змістом є формальним, а постанова про його призначення як слідчого для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000306 від 03.11.2021 року в матеріалах кримінального провадження відсутня, не надав такої і прокурор в судовому засіданні. Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося особою, повноваження якої в кримінальному провадженні не підтверджені.
Дана обставина є очевидною на стадії підготовчого судового засідання, а відтак, у випадку призначення обвинувального акту, який складено за результатами досудового розслідування проведеного особою без процесуальних повноважень, створить перепони у своєчасному розгляді обвинувального акта, і як показує практика, стане предметом довгострокового судового процесу з підстав виявлених у підготовчому судовому засіданні протиріч, котрі в силу стадії кримінального процесу не можуть бути усуненні судом, на жодній стадії судового розгляду, у тому числі й шляхом доручення слідчому органу.
У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви», судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Проте за встановлених обставин, суд не може гарантувати забезпечення з дотриманості вказаних вимог, оскільки суд на стадії підготовчого судового засідання уже переконався, що обвинувальний акт ґрунтується на обставинах, які встановлювалися слідчим, повноважень якого у вказаному кримінальному провадженні не було.

По друге, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не є конкретним і зрозумілим не тільки для обвинуваченого, але й для суду, зокрема в ньому не зазначено всіх обставин кримінального провадження , а саме, що подіям викладеним в обвинувальному акті передували події про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і , саме працівниками поліції, тобто все до точності навпаки. Так, згідно одного із протоколів старшого інспектора ЧЧ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_11 03. 11. 2021 року об 20 год. 27 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.11.2021 року о 20 - 25 за адресою: Франківський район м. Львів, вулиця Федьковича, буд.10 ТП № 2 повідомила, про те, що сьогодні 0 10: 00 год. нанесли тілесні ушкодження працівники поліції. Доставила бригада ШМД № 112 о 18: 00 год. потерпілого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає АДРЕСА_1 , моб НОМЕР_1 , діагноз: забій мяких тканин грудної клітки, поперекової ділянки, клінічне сп`яніння, у супроводі працівників поліції покинув територію ДО ЄО 23380???
При цьому прокурором в судовому засіданні на пропозицію суду були надані й іші рапорти вказаного чергового, зміст яких, є категорично протилежним, проте саме ці рапорти стали підставою для внесення відомостей в ЄРДР. У той же час, у витягу із ЄРДР № 0000306 від 03.11.2021 року значиться, що підставою для внесення відомостей є усна заява ( повідомлення) про кримінальне правопорушення саме потерпілого, а не повідомлення із 102 та ШМД чи травмпунктів.
В судовому засіданні прокурор при з`ясуванні питань відповідності викладених обставин в обвинувальному акті фактичним, так і не зміг пояснити, про які тілесні ушкодження у потерпілого йде мова, а також не зміг пояснити дій працівників поліції, котрі замість того, щоб виконувати обов`язки передбачені законом, «возили» по Львову Сосницького Р.Р. Більш того, на запитання головуючого яке рішення прийнято за рапортом про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , прокурор повідомив, що не здійснював процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні, тільки включений у групу прокурорів, а тому йому не відомо такі обставини. Прокурор також не зміг пояснити розбіжностей у часі, заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому - працівнику поліції ОСОБА_7 , який в окремих процесуальних документах є різним 15 -00 год.; 15 -10 год.; 15 -30 год., а також різні результати медичних оглядів ОСОБА_7 .

У той же час, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні, відповідаючи на запитання головуючого щодо фактичних обставин викладених в обвинувальному акті, надав пояснення, котрі за своїм змістом повністю знівелювали ті, що викладені в обвинувальному акті та не можуть прийматися судом за достовірність, оскільки не піддаються логічному поясненню.

По-третє, обвинувальний акт містить й інші суперечності та недоліки, котрі в силу стадії кримінального процесу, не можуть бути усунуті судом.

По четверте, згідно з вимогами статті 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

При цьому прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України.
Як вбачається із розписки про отримання копій обвинувального акта, такий вручено 25 листопада 2021 року, тобто у день складання та затвердження. Проте, до суду матеріали передані наручно 30 листопада 2021 року, тобто через п`ять днів після затвердження обвинувального акта, не зважаючи на те, що перед вихідними передував робочий день та робочий день після вихідних, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої, прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду. При цьому визначене законодавцем поняття одночасно, суд сприймає в абсолютному вигляді, оскільки такі дії прокурора у подальшому пов`язуються з процесуальними строками.
З огляду на викладене, є очевидною невідповідність обвинувального акта вимогам процесуального законодавства, а відтак, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Приймаючи дане рішення , суд приходить до беззаперечного висновку, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено недобросовісно. Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Отже, не вдаючись до дослідження матеріалів кримінального провадження в частині доказів обвинувачення, приймаючи до уваги підстави для відмови звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження саме на стадії підготовчого судового засідання, і, у першу чергу з підстав заперечення обвинуваченим фактичних обставин котрі викладені в обвинувальному акті та які прокурор вважає встановленими, тому суд із цих підстав приходить до переконання про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.

Так, відповідно до пунктів 3, 5 частини третьої статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, або призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

За визначенням пункту 13 частини першої статті 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відтак, для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу відповідного передбаченого КК України діяння (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

Відповідно до норм частини четвертої статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування; обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини другої статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити перелічені в цій статті відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5).

За правовим висновком Верховного Суду України, викладеним, зокрема, у постанові від 24.11.2016 р. у справі № 5-328кс16, аналіз наведеної норми пункту 5 частини другої статті 291 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення. При цьому під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі; фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та

формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Отже, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо, а правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі об`єктивної сторони злочину.

Тому в обвинувальному акті формулювання обвинувачення з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування та які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно визначеним статтею 91 КПК України предметом доказування, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб ця особа мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.

Відповідно до вимог підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Натомість обвинувачений стверджує, що зміст обвинувачення йому незрозумілий, сама подія інциденту між ним обвинуваченим та потерпілим мала місце, однак викладена в обвинувальному акті неправильно, не відповідає фактичним обставинам.

З цього приводу Європейський суд з прав людини, практику якого суд застосовує як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») неодноразово зазначав, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. При цьому Європейський суд з прав людини наголошував, що необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні і юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження (зокрема, рішення ЄСПЛ від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», від 25.07.2000 р. у справі «Маттоціа проти Італії», від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», від 09.10.2008 р. у справі «ОСОБА_2 проти Росії», від 09.03.2011 р. у справі «Жупнік проти України»).

На порушення наведених вище вимог КПК України в обвинувальному акті відносно обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 345 КК України, викладено формулювання обвинувачення, яке не відповідає фактичним, з підстав викладених вище у даній ухвалі.

Належне у відповідності із вимогами КПК України конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування не лише тому, що впливають на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але і тому, що в подальшому впливають на увесь визначений законом порядок судового розгляду.

У зв`язку з цим після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам статті 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених частиною третьою статті 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Відтак, завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

З огляду на це та враховуючи специфіку судового розгляду, який відповідно частини першої статті 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, на основі засад змагальності сторін (стаття 22 КПК України), у підготовчому судовому засіданні суд наділений повноваженнями перевірити повноту і правильність викладених в обвинувальному акті відомостей, які вимагаються статтею 291 КПК України, з правової точки зору, не вдаючись до їх оцінки, а звідси дійти висновку про можливість чи неможливість здійснення судового розгляду на підставі поданого до суду для розгляду обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження.

Водночас суд звертає увагу, що на стадії підготовчого провадження, суд приймаючи рішення про повернення прокурору обвинувального акту, не розглядав та не вирішував питань щодо доведеності вини обвинуваченого, достатності зібраних доказів.

Дане рішення прийнято за наслідками вирішення тих питань, що підлягають вирішенню на стадії підготовчого судового засідання, у тому числі й питань звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, правда у спосіб, передбачений процесуальними вимогами, а не у такий, який пропонувався прокурором.

На підставі викладеного, керуючись статтями 284, 314 316, 369, 372, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000306 від 03. 11. 2021 року щодо обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КПК України, повернути прокурору Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5 для приведення його у відповідність вимогам процесуального законодавства.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 13 грудня 2021 року об 09. Год. 10 хв.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом семи днів, починаючи з дати оголошення повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_12