Справа № 298/29/20 Провадження № 1-кп/304/81/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000064 від 03 березня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, проживає у цивільному шлюбі, непрацюючого, громадянина України, раніше судимого:

- 10 листопада 2014 року вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на один рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст.122 КК України,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2016 року близько 06.00 год обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з іншими дев`ятьма особами, провадження відносно яких виділене в окреме, маючи при собі предмети пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, незаконно, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до житла потерпілої ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , порушивши таким чином недоторканність її житла, де умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, не реагуючи на вимоги мешканців будинку припинити хуліганські дії, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 наніс удар обухом сокири по обличчі потерпілого ОСОБА_5 та спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичного ментального перелому нижньої щелепи зліва без заміщення уламків, які згідно висновку експерта № 1053 від 26 жовтня 2016 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Кримінальна відповідальність за дані кримінальні правопорушення передбачена ч. 4 ст.296, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, щиро розкаявся та просив не карати його суворо, оскільки про вчинене шкодує, більше таке вчиняти не буде та зобов`язується відшкодувати потерпілим спричинену шкоду.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що наприкінці літа 2016 року, коли вона та мешканці її будинку ще спали, близько 06.00 год ранку, вони почули шум та виглянувши у вікно побачили там багато людей, які розбивали ворота її домогосподарства. Пошкодивши двері вони зайшли до будинку, де ОСОБА_9 тримала її за волосся, а інші особи били чоловіків, зокрема її співмешканця ОСОБА_5 . В чому була причина таких подій вона не знає, оскільки раніше жодних конфліктів ні з обвинуваченим, ні з іншими особами, які були з ним у неї та її родини не було. Призначення міри покарання обвинуваченому залишила на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що в день, коли мала місце подія, він знаходився у будинку ОСОБА_10 та рано-вранці вони почули за вікнами шум. У вікно побачили близько 30-40 чоловік біля будинку, з яких близько десяти увірвалися всередину, маючи при собі різні предмети, зокрема в обвинуваченого була сокира, обухом якої той вдарив його по щелепі. Він втратив свідомість та впав, однак до того бачив, що били також і ОСОБА_11 , який був разом з ними у будинку, а також чув, що ті особи покинули будинок та кричали, що напевно вони їх убили. Після цього ОСОБА_12 викликала швидку і їх забрали у лікарню.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що є співмешканцем ОСОБА_10 та проживає разом з нею в одному будинку. В день події, коли вони вранці прокинулися, то побачили як невідомі їм особи рубають сокирами ворота, після чого, зламавши двері, такі проникли й до будинку. Вони намагалися заховатися в іншій кімнаті, однак ці люди, в тому числі й обвинувачений, схопили їх та почали лупцювати, обвинувачений наніс ОСОБА_13 удар сокирою по підборіддю, а його били інші особи. Будь яких конфліктів до того з обвинуваченим у них не було.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» (Case of John Murray v. United Kingdom, Заява 18731/91, рішення від 25 січня 1996 року, статус рішення остаточне, Reports of Judgments and Decisions 1996-I).

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень; за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла, а також за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальні правопорушення відносяться до проступку (ч. 1 ст. 162 КК України), нетяжкого (ч. 1 ст. 122 КК України) та тяжкого (ч. 4 ст. 296 КК України) злочинів.

Як особа ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується посередньо, проживає разом з матір`ю, участі у житті селища не бере (Т. 1 а. с. 130, 131).

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Призначаючи покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інформацію, викладену у досудовій доповіді (Т. а. с. 160).

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, винному ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити покарання у межах санкції статей, за якими кваліфіковано його дії.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів згідно ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства відповідно до ст. 75 КК України, а тому ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Строк застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту закінчився 04 грудня 2020 року.

Питання речового доказу вирішуватиметься у порядку статті 100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України і призначити:

- за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 296 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, а саме сокиру, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст.376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1