Справа № 686/3209/22
Провадження № 1-кс/686/1344/22
24 лютого 2022 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просить, визнати бездіяльність посадових осіб Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, зобов`язати службових осіб Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості за її заявою про вчинення кримінального правопорушення від 26.07.2021 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ст. 186, ст. 190, ст. 358, ст. 3641 ст. 3652 КК України.
ОСОБА_3 стверджує, що звернулася до органу досудового розслідування із завою про вчинення кримінального правопорушення.
Однак, відомості в ЄРДР за її заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесені.
З огляду на це, на думку особи, яка подала скаргу, слідчим допущено бездіяльність та не виконані вимоги ст.214 КПК України.
В судове засідання ОСОБА_3 не заявилася, на адресу суду 07.02.2022 р. надіслала заяву про проведення судового засідання за її відсутності та висловила позицію на підтримку поданої скарги та прохання її задовольнити.
Уповноважена особа ГУНП у судове засідання не з`явилася, не зважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду скарги.
Водночас від ХРУП ГУНП в Хмельницькій області надійшли матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_3 №2984-21 від 31.08.2021.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.
Аналогічні за змістом норми містяться у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.
При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.
Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.
Указане відповідає і правовому висновку Верховного Суду у справі 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, провадження № 51-4229км20, де суд зазначає, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985, п.57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Одним із таких обмежень є неможливість ініціювання кримінального провадження шляхом внесення відомостей до ЄРДР без належних на те підстав.
За положеннями ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.
Із матеріалів скарги слідує, що ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення, з якою вона звернулася до органу досудового розслідування 26.07.2021, вважає кримінально караною поведінку невістки ОСОБА_4 , яка набула у власність квартиру АДРЕСА_1 на підстав договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом ОСОБА_5 .
Як зазначено у скарзі ОСОБА_3 та її сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійшли згоди щодо відчуження шляхом дарування належних їм часток квартири АДРЕСА_1 на користь онука ОСОБА_3 , та 14.11.2019 р. ОСОБА_3 було надано довіреність на ім`я ОСОБА_8 для здійснення правочину від її імені щодо відчуження зазначеної вище квартири шляхом дарування.
На переконання скаржника, 16.11.2019 р., її сини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили правочин проти їх волі, помилились щодо природи правочину, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у день правочину та наступні кілька днів.
А тому вчинили правочин не на користь її онука ОСОБА_11 , а на користь її бувшої невістки ОСОБА_12 , шляхом укладання договору купівлі- продажу квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 стверджує, що у неї не було жодних намірів відчужувати частку у квартирі на користь невістки.
ОСОБА_3 також. зазначає, що приватний нотаріус ОСОБА_5 14.11.2019 р. була поінформована щодо необхідності вчинення нотаріальної дії, а саме договору дарування на користь її онука, однак, свідомо вчинила дії, щодо відчуження квартири на користь ОСОБА_12 з порушеннями нотаріального законодавства.
А тому в діях нотаріуса також вбачає ознаки кримінального правопорушення.
Також ОСОБА_3 на підтвердження своїх аргументів долучає копії медичних документів про захворювання сина ОСОБА_13 .
Особа, яка подала скаргу стверджує, що довіреністю уповноважила сина на укладення договору дарування.
Однак матеріли скарги та надані правоохоронним органом матеріали перевірки свідчать про протилежне.
Із наявної у матеріалах перевірки довіреності від 14.11.2019 слідує, що ОСОБА_3 уповноважила нею ОСОБА_13 розпоряджатися, продавати, здати в оренду на умовах та за ціну на його розсуд належною її частиною квартири АДРЕСА_1 , у тому числі підписувати від її імені договір купівлі-продажу.
Довіреність видана строком на три роки.
Через два дні - 16.11.2019 ОСОБА_13 , діючи на підставі цієї довіреності ввід імені ОСОБА_14 і ОСОБА_15 вчиняють правочин договір купівлі-продажу зазначеної квартири, покупцем якої є ОСОБА_4 .
Договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 .
Отже, доводи ОСОБА_3 про те, що вона уповноважила ОСОБА_13 на підписання довогору дарування є безпідставними, оскільки указана довіреність не містить виключно таких повноважень повіреного.
Крім цього відсутнє у ній і ім`я обдаровуваного.
Отже, видання довіреності ОСОБА_3 із колом повноважень на відчуження її частки квартири повіреному ОСОБА_13 на його розсуд свідчить про саме таке її волевиявлення, а не на вчинення виключно договору дарування.
Аргументи скарги і заяви про вчинення кримінального правопорушення внаслідок дефекту волі ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , який відчужив і свою частку у квартирі не можуть бути взяті до уваги, оскільки є фактично викладом позовних вимог про недійсність указаного правочину, які мають вирішуватися у порядку цивільного судочинства.
Ум зв`язку із наведеним посилання на можливі процесуальні порушення з боку нотаріуса та на те,що сини перебували у стані алкогольного сп`яніння не можуть бути взяті до уваги у якості підстав для задоволення скарги та внесення відомостей до ЄРДР.
Отже, ОСОБА_3 у поданій заяві та скарзі зазначає виключно власні доводи, міркування та оцінку ситуації, що склалася у правовідносинах, які вважає спірними.
ОСОБА_16 не містить інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Доводи, яка подала скаргу, про допущення бездіяльності та невиконання вимог частини 1 статті 214 КПК України після отримання його заяви про вчинення кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження.
За таких обставин, підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.
Керуючись положеннями статей 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1