КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2021 задоволено клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні начальником Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 діб, тобто до 14.11.2021 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі відсутні докази наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчим суддею не надано належної оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, а також не наведено належних доказів, які б свідчили про вчинення саме ним кримінального правопорушення.
Також слідчим суддею не розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного іншого, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце реєстрації та проживання, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Крім того, слідчим суддею не взято до уваги показання підозрюваного з приводу відсутності у нього мотивів вчинення кримінального правопорушення, зокрема ОСОБА_6 з потерпілим близько 30 років перебувають в дружніх стосунках.
Захисник вказував на те, що показання підозрюваного спростовують версію органу досудового розслідування про те, що ОСОБА_6 було відомо про наявність значних коштів в будинку потерпілих, оскільки в січні-лютому 2021 року підозрюваний звертався до потерпілого ОСОБА_10 з приводу позики грошей в сумі 400 доларів США, який повідомив про відсутність у нього коштів, у зв`язку із придбанням в 2020 році будинку в Одеській області.
На думку захисника, органом досудового розслідування не доведено, що крадіжку вчинено саме 07.05.2021, оскільки потерпілі з 06.05.2021 були відсутні за місцем свого проживання, син потерпілих ОСОБА_11 востаннє перед крадіжкою перебував в будинку 07.05.2021, а факт крадіжки виявлений ним лише 11.05.2021 близько 17 години.
При цьому, у ОСОБА_11 не відібрано показання та не надано їх слідчому судді.
Крім того, у дворі будинку потерпілих знаходилась сторожова собака, однак вона не перешкодила злочинцям проникнули всередину будинку, а це, на переконання апелянта, може свідчити про те, що кримінальне правопорушення вчинено особами (особою), які неодноразово бували в будинку і собака таких осіб знала.
Апелянт вказував на те, що сторона обвинувачення умисно приховує від суду ту обставину, що фактично потерпілим у справі також є ОСОБА_11 , який працює прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури та постійно проживає разом з батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . При цьому, процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснює Вишгородська окружна прокуратура, працівником якої є ОСОБА_11 .
Захисник зазначав, що ОСОБА_13 , якого підозрюють у вчиненні крадіжки, визнає факт знайомства з ОСОБА_6 , при цьому заперечує факт вчинення ним крадіжки у потерпілих, як і будь-які домовленості з ОСОБА_6 з приводу вчинення злочину.
Слідчий суддя безпідставно взяв до уваги наявні в доданих до клопотання матеріалах фотознімки не кольорові роздруківки на аркушах паперу формату А4, на яких зображені невідомі особи, оскільки ідентифікувати таких осіб неможливо у зв`язку з поганою якістю зображення.
За результатами обшуку у ОСОБА_6 не вилучено викрадених речей, а факт зберігання в автомобілі належних йому грошей останній пояснив неприязними стосунками із колишньою дружиною, з якою проживає в одному будинку, у зв`язку з чим не може їх там зберігати.
ОСОБА_6 у травні 2021 року знав про те, що його та ОСОБА_13 підозрюють у вчиненні даного кримінального правопорушення, а тому, на переконання захисника, мав достатньо часу та можливостей до моменту застосування відносно нього запобіжного заходу сховатися від слідства, чи впливати у незаконний спосіб на потерпілого та свідків, однак цього свідомо не зробив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, групою слідчих відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0000427 від 11.05.2021 року, за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
17.06.2021 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000427 від 11.05.2021 у сприянні у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, в особливо великих розмірах, шляхом надання засобів його учинення та усунення перешкод вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 18.06.2021 щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень, та покладенням на нього у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 16.08.2021 включно.
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 18.06.2021 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто до 17.09.2021 року.
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 15 вересня 2021 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000427 продовжено до 5 місяців, тобто до 17.11.2021 року.
11.09.2021 старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні начальником Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 17.11.2021.
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16.09.2021 задоволено клопотання слідчого, та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 діб, тобто до 14.11.2021 включно.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчим суддею належно дотримані зазначені вимоги закону.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимий, стан його здоров`я, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, тяжкістю злочину та його наслідками, даними про особу підозрюваного, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність належних доказів обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу. Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянта на недоведеність зазначених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема часу його вчинення, відсутність у підозрюваного умислу на вчинення злочину, перебування підозрюваного у дружніх стосунках з потерпілим, є передчасними.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується, що на даний час продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, можливості незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити вчинення кримінального правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 , будучи обізнаним про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, до моменту застосування щодо нього запобіжного заходу не переховувався від органу досудового розслідування, та не вживав заходів впливу щодо потерпілих та свідків, не забезпечують впевненості у подальшійналежній процесуальній поведінці ОСОБА_6 , тане свідчать про відсутність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження щодо ОСОБА_6 строку дії виняткового запобіжного заходу.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до практики Єропейського суду з прав людини, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).
Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Разом з тим, як убачається із даних повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000427, останній підозрюється у вчиненні у сприянні у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, в особливо великих розмірах, шляхом надання засобів його учинення та усунення перешкод вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України.
При цьому, відомостей про наявність обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, на підставі яких слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, матеріали клопотання та додані до нього матеріали не містять, та слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не наведено.
За таких обставин, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчий суддя без законних на те підстав не визначив розмір застави, чим допустив істотне порушення вимог Кримінального процесуального закону.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
З урахуванням наведеного, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України, яке згідно положень ч. 6 ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, майновий стан підозрюваного, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також розмір матеріальної шкоди на загальну суму 1 070 588 грн. 25 коп., заподіяння якої інкриміновано ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 340 500 гривень у національній грошовій одиниці, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави.
На переконання колегії суддів, саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, та продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 340 500 гривень, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 діб, тобто до 14 листопада 2021 року включно, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні начальником Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 до 17 листопада 2021 року, - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 00000427 до 14 листопада 2021 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 340 500 гривень у національній грошовій одиниці.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186)
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування із потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 14 листопада 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3