ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1371/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1201/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 грудня 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005680 у відношенні обвинувачених: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст.185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України повернуто прокурору.

В обґрунтування свого рішення судом зазначено, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення.

На сторінці 51 обвинувального акта усупереч вимогам ст. 291 КПК України не зазначена дата складання слідчим обвинувального акта та на цій ж сторінці відсутня дата затвердження даного акта прокурором.

У обвинувальному акті зазначена загальна вартість викраденого майна по кожному епізоду, без зазначення вартості кожної викраденої речі, що є неприпустимим.

Відсутнє посилання на те, де конкретно знаходились викрадені речі в квартирах потерпілих, прокурор обмежився загальними фразами « викрали з квартири».

Таким чином за висновком суду першої інстанції відсутність зазначених відомостей серед фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, під час судового розгляду може призвести до неможливості встановити дійсні обставини справи

Крім того, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_10 у передбачений законом спосіб обвинувальний акт не вручено.

В апеляційній скарзі прокурор, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розглядв суді першої інстанції в обґрунтування своєї вимоги зазначає, що оскаржувана ухвала суду про повернення обвинувального акту прокурору винесена без наявності для цього підстав, передбачених п. З ч. З ст. 314 КПК України.

Так, суд посилається на порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, та зазначає, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення.

Такі висновки судом першої інстанції зроблено безпідставно та без належного обґрунтування якій же нормі Кримінального процесуального кодексу України не відповідає обвинувальний акт.

Натомість судом, у своєму рішенні, наводиться посилання, що відсутність сформульованого обвинувачення може призвести до неможливості встановити дійсні обставини справи.

Проте на думку прокурора наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що по суті і є формулюванням обвинувачення.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі судом також вказано, що на сторінці 51 обвинувального акту не зазначена дата складання слідчим обвинувального акту, а також відсутня дата затвердження даного акту прокурором.

При ознайомленні з примірником обвинувального акту, який знаходиться в матеріалах судової справи, встановлено, що дійсно відсутні відомості щодо дати складання обвинувального акту слідчим, проте відсутність конкретної дати складання обвинувального акту слідчим жодним чином не може вплинути ні на обсяг обвинувачення, ні на його зміст, ця обставина сама по собі не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Також судом вказано, що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо дати затвердження обвинувального акту, проте ці відомості не відповідають дійсності, оскільки на 1 аркуші обвинувального акту чітко зазначено, що обвинувальний акт затверджено прокурором 16.03.2020 із зазначенням його посади та прізвища, а саме: процесуальним керівником - прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , місце затвердження обвинувального акту вказано на аркушах 51-52.

Крім цього, в ухвалі суду зазначається, що у обвинувальному акті відображена загальна вартість викраденого майна по кожному епізоду, без зазначення вартості кожної викраденої речі, а також те, що в обвинувальному акті відсутнє посилання на те, де конкретно знаходилися викрадені речі в квартирах потерпілих.

Проте, в обвинувальному акті по кожному епізоду кримінального правопорушення зазначено суму заподіяної матеріальної шкоди, чим виконано п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме вказано розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з цим, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції надано оцінку змісту обвинувачення, що, відповідно до ст. 314 КПК України, не входить до компетенції суду під час проведення підготовчого судового засідання.

Вважаю, що під час підготовчого провадження, суд першої інстанції має право повернути обвинувальний акт прокурору з причин невідповідності лише процесуальним вимогам, однак не вправі надавати оцінки обставинам, які підлягають доказуванню саме під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.

Також судом зроблено висновок про вручення обвинувального акту ОСОБА_10 у не передбачений законом спосіб.

Так у ст. 293 КПК України закріплено обов`язок прокурора надати копію обвинувального акту підозрюваному та його захиснику та отримати розписку про таке вручення. Проте, чіткої вказівки про спосіб надання копії процесуальних документів немає.

На неодноразові виклики та повістки для вручення обвинувального акту ОСОБА_10 не з`являвся, свідомо ігноруючи такі.

У зв`язку з чим обвинувальний акт ОСОБА_12 направлений рекомендованим листом за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 та фактично вручений під відеозапис за участі понятих матері ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , яка проживає разом з обвинуваченим за тією ж адресою, а його захиснику ОСОБА_9 на адресу електронної пошти, зазначеної в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Разом з тим, за наявності відповідних сумнівів у виконанні прокурором покладеного на нього обов`язку щодо вручення обвинувального акту, суд першої інстанції вправі був перевірити цей факт самостійно та запропонувати прокурору вручити обвинуваченому та його захиснику копію обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копію цивільних позовів, що жодним чином не обмежило б їх процесуальні права та відкласти засідання на іншу дату.

До того ж відповідно до вимог ч. 4 ст. 291 КПК України розписка про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування є лише додатком до обвинувального акту, а тому її відсутність не свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які просили залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291 КПК України: зокрема, не містить анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору виходив зокрема з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Проте такий висновок суду є безпідставним.

Згідно вимог до обвинувального акта, зокрема передбачених п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК, він повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно сталої судової практики важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків сторони обвинувачення, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.Відштовхуючись від зазначеного розуміння формулювання обвинувачення, слідчий, прокурор при викладенні даного блоку інформації мають виходити із кримінально-правової концепції розуміння складу злочину. Тобто, наведені фактичні дані в своїй сукупності повинні створювати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою (постанова Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року № 51-2638км20)

Названі вимоги при складанні обвинувального акту дотримані та з нього

вбачається, що він містить всі наведені складові, зокрема і формулювання обвинувачення. Так, в обвинувальному акті щодо кожного обвинуваченого викладено фактичні обставини справи, які прокурор вважає встановленим, складено формулювання кваліфікації по кожному інкримінованому епізоду та викладено формулювання обвинувачення.

Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Спосіб викладення формулювання обвинувачення не можна розцінювати як відсутність формулювання обвинувачення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду в цій части є безпідставними.

Крім того, суд вважав, що обвинувальний акт містить дані лише про загальну вартість викраденого майна по кожному епізоду, проте у ньому не зазначено вартість кожної викраденої речі, що є неприпустимим.

Між тим обвинувальний акт містить посилання на загальну суму завданої шкоди по кожному епізоду злочинної діяльності, що є достатнім для визначенням норми КК України за якою необхідно кваліфікувати дії кожного з обвинувачених.

Також у даному провадженні проведено товарознавчі експертизи відомості про які містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Крім того у разі необхідності прокурор на підставі ст. 338 КК України має право змінити висунуте обвинувачення.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що аналіз судом першої інстанції обвинувального акту з точки зору конкретності висунутого обвинувачення в даному випадку є оцінкою фактичних обставин, що є неприпустимим на стадії підготовчого судового засідання.

Не може погодитись колегія суддів і з висновком про відсутність в обвинувальному акті відомостей про дату його складання та затвердження.

Так дійсно на арк. 51 обвинувального акту відповідні графи про дату складання та затвердження обвинувального акту порожні.

Натомість такі відомості продубльовані на першому аркуші обвинувального акту та з них вбачається що дата складання та затвердження обвинувального акту збігається, та вказані дії відбулись 16.03.2020 року.

Не є такими що ґрунтуються на законі такі підстави повернення обвинувального акту як не вручення його копії обвинуваченому ОСОБА_10 у передбачений законом спосіб.

Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Отже, аналіз точного зміст у даної норми вказує на те, що вона не передбачає обов`язку прокурора саме вручити обвинуваченому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Така дія прокурор як надання обвинувального акту обвинуваченому не передбачає обов`язковості такого наслідку як отримання ним наданих документів.

Отже належне виконання вимог ст. 293 КПК України слід констатувати тоді коли прокурор належним чином забезпечив право обвинуваченого отримати обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Між тим, суд приймаючи рішення про повернення обвинувального акту, констатувавши порушення прокурором вимог ст. 293 КПК України помилково вважав що така дія як надання обвинувального акту за змістом є тотожною такій дії як його вручення..

Так ніким не оспорюється, що органом досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_10 неодноразово викликався повістками саме з метою надання йому обвинувального акту.

На підтвердженням даної обставини прокурором під час апеляційного розгляду надано корінці повісток про виклик із талонами про їх відправлення.

Натомість жодного разу ОСОБА_10 за викликом не з`явився.

У зв`язку з цим обвинувальний акт ОСОБА_12 направлений рекомендованим листом за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проте отриманий ним не був.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурором надано відеозапис згідно якого обвинувальний акт був фактично наданий під відеозапис за участі понятих матері ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , яка проживає разом з обвинуваченим за тією ж адресою.

І хоча мати ОСОБА_10 - ОСОБА_13 отримала цей обвинувальний акт, проте відмовилась від підпису про отримання, він фактично був доставлений за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_10 , та даний факт зафіксовано в присутності понятих.

Сторона захисту відмовилась від перегляду даного відео файлу, а відтак колегія суддів вважає, що факт надання обвинувального акту матері ОСОБА_10 - ОСОБА_13 , яка проживає разом з обвинуваченим за тією ж адресою ніким не оспорюється.

Таким чином як вбачається з матеріалів кримінального провадження прокурор як сторона обвинувачення, виконав свій обов`язок та вимоги закону щодо надання можливості обвинуваченому ОСОБА_10 ознайомитись (отримати) обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Окрім того копія обвинувального акту та реєстру для надання ОСОБА_10 також була надана його захиснику і направлена за місцем мешкання обвинуваченого, який не знаходиться під вартою.

Таким чином право ОСОБА_10 на отримання копії обвинувального акту порушено не було.

Те що обвинувачений явно навмисно зловживає своїм правом не свідчить що порушується його право на захист, оскільки в праві отримати обвинувальний акт він був не обмежений.

Отже, якщо особа, зловживаючи своїми правами відмовляється отримати обвинувальний акт та ознайомитись з ним, прокурор не в праві і не в змозі примусово ознайомити особу з обвинувальним актом.

При цьому колегія суддів враховує те , що у всякому разі обвинувальний акт оголошується в судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає , що зловживання своїми правами з боку обвинуваченого ОСОБА_10 не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що жодна з підстав, на які посилається суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту прокурору не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому доводи апеляційної скарги про безпідставність повернення обвинувального акту прокурору є слушними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.405,407, 409, 411,419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 11 грудня 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді