Номер провадження: 11-сс/813/1666/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03 листопада 2021 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу директора ТОВ «Менеджмент Інвест» ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2021 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000635, внесеного до ЄРДР 28.08.2015 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2021 року було задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000635, внесеного до ЄРДР 28.08.2015 року, накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва літ. «Б» за планом (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), що розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка 31.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу директор ТОВ «Менеджмент Інвест» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2021 року.

Мотиви апеляційного суду.
Розглянувши вказану апеляційну скаргу, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подали з таких підстав.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 173 КПК України підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Положеннями ст. 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України право на апеляційне оскарження судових рішень у кримінальному провадженні мають також інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

З поданої апеляційної скарги та матеріалів судового провадження вбачається, що арешт накладено на об`єкт незавершеного будівництва літ. «Б» за планом (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), що розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка 31, власником якого, як стверджує апелянт, нібито є ТОВ «Менеджмент Інвест».

Разом з тим, апеляційна скарга та додатки до неї не містять жодних даних або будь-яких доказів, про те що об`єкт незавершеного будівництва, на яке накладено арешт належить саме ТОВ «Менеджмент Інвест» і апелянтом не долучено жодних доказів, які свідчать про належність зазначеного майна.

Таким чином, приходжу до висновку про те, що апелянтом не надано доказів на підтвердження належності ТОВ «Менеджмент Інвест» арештованого майна та порушення його прав, свобод та інтересів як власника, у зв`язку з чим ТОВ «Менеджмент Інвест» не наділений правом оскарження вказаної ухвали слідчого судді.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 642 КПК України повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються:

1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні;

2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа;

3) довіреністю - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є працівник юридичної особи, яка є власником майна, щодо якого здійснюється процедура спеціальної конфіскації.

Наявне в апеляційній скарзі посилання на те, що ОСОБА_5 є директором ТОВ «Менеджмент Інвест» не може бути прийняте до уваги, зважаючи на те, що повноваження представництва цього товариства не підтверджені копіями установчих документів відповідно до ч. 5 ст. 642 КПК України.

Таким чином, апелянтом не надано доказів, що підтверджують його повноваження, тому апеляційну скаргу належить вважати такою, що подана особою, яка не має право її подавати.

Слід також звернути увагу, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвали слідчого судді чи ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

В свою чергу, в порушення зазначених вимог КПК України, апеляційна скарга директора ТОВ «Менеджмент Інвест» ОСОБА_3 надійшла не безпосередньо до Одеського апеляційного суду, а на адресу суду першої інстанції Приморського районного суду м. Одеси, після чого із матеріалами клопотання була переправлена до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, вважаю, що дана апеляційна скарга підлягає поверненню.

Залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 642, 309, 370-372, 399, КПК України, суддя-доповідач,-

постановив:

Апеляційну скаргу директора ТОВ «Менеджмент Інвест» ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2021 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000635, внесеного до ЄРДР 28.08.2015 року, повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2