КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 000460, внесеного до ЄРДР 1 червня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - кожного - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ширяєве, Ширяївського р-ну Одеської обл., громадянин України, з середньою освітою, офіційно не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання за:
- ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки,
- ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
За правилами ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2019 року остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Буча Київської області, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, має на утримані неповнолітню дитину 2005 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- вироком Бородянського районного суду Київської області від 6 серпня 2019 року за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання за:
- ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки,
- ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
За правилами ч.1 ст. 70 КК України шляхом частково складання покарань остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Бородянського районного суду Київської області від 6 серпня 2019 року остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_5
ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнані винуватими у тому, що 31 травня 2018 року (точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено) в м. Буча Київської області, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з підсобного приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер не присвоєний, цех «ЗБВ», та останні попередньо домовились про вчинення кримінального правопорушення.
Так, 31 травня 2018 року близько 02 год. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, на автомобілі марки «БМВ-318», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , прибули до вищевказаного підсобного приміщення цеху «ЗБВ». Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки майна, яке належить ТОВ «Комплекс Агромарс», умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті умисел на таємне заволодіння чужим майном з метою обернути його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитися за рахунок чужої власності, скориставшись відсутністю можливих свідків і очевидців даної події, усвідомлюючи, що їх дії носять протиправний характер та ігноруючи цю обставину проникли, через незачинене вікно, в середину підсобного приміщення цеху «ЗБВ», яке знаходиться на території ТОВ «Комплекс Агромарс» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, вул. Молодіжна, реєстраційний номер не присвоєний, звідки здійснили крадіжку наступного майна: мотопомпи Honda WT20 ХКЗ вартістю, з урахуванням зносу, 18365,00грн., трансформатора зварювального СТШ-250 (380В) ПАТОН №01008, вартістю, з урахуванням зносу 2500,00грн., зварювального апарату «Патон» СТШ-256 №20342, вартістю, з урахуванням зносу 3266,67 грн., кутової шліфувальної машинки «BOSCH» GWS-24-230H вартістю, з урахуванням зносу 2460,00 грн. Після чого погрузили вищевказані речі до автомобіля марки «БМВ-318», реєстраційний номер НОМЕР_1 та перевезли їх з метою подальшої реалізації, за адресою: АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_6 , тим самим розпорядилися вищевказаним викраденим майном на власний розсуд. У результаті своїх неправомірних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяли ТОВ «Комплекс Агромарс» матеріальної шкоди на загальну суму 26591,67 гривень, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи.
Крім того, 1 червня 2018 року (точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено) в м. Буча Київської області у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які достовірно знали про наявність цінного майна у підсобному приміщенні цеху «ЗБВ», яке знаходиться на території ТОВ «Комплекс Агромарс» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гаврилівка, вул. Молодіжна, реєстраційний номер не присвоєний, виник спільний умисел на таємне повторне, викрадення чужого майна (крадіжка) за вищевказаною адресою, таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 попередньо домовились про вчинення кримінального правопорушення.
Так, 1 червня 2018 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, на автомобілі марки «БМВ-318», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , прибули до вищевказаного підсобного приміщення цеху «ЗБВ» та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки майна, яке належить ТОВ «Комплекс Агромарс», умисно, з корисливих спонукань, маючи на меті умисел на таємне заволодіння чужим майном з метою обернути його на свою користь, бажаючи протиправно збагатитися за рахунок чужої власності, скориставшись відсутністю можливих свідків і очевидців даної події, усвідомлюючи, що їх дії носять протиправний характер та ігноруючи цю обставину, невстановленим у ході досудового розслідування предметом, зламавши навісний запірний пристрій на вхідних дверях, проникли в середину підсобного приміщення цеху «ЗБВ», звідки намагалися здійснити крадіжку шоврізчика FS-13/2B LISSMAC №F18G3296, вартістю, з урахуванням зносу 66150,00 грн., а саме вийшли із ним за межі приміщення та попрямували до автомобіля марки «БМВ-318», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Однак, близько 04 год. 30 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , було виявлено охоронцем ТОВ «Комплекс Агромарс» - ОСОБА_8 , який намагався зупинити неправомірні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тому останні залишили викрадені речі неподалік приміщення цеху «ЗБВ», після чого з метою уникнення кримінальної відповідальності, з місця вчинення злочину зникли, тим самим з причин, що не залежали від їх волі, не розпорядилися вищевказаним майном. У результаті своїх неправомірних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 намагалися заподіяти ТОВ «Комплекс Агромарс» матеріальної шкоди на загальну суму 66150,00 грн.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції переглянути, оскільки, як зазначає апелянт, даний вирок перевищує строки ув`язнення згідно з ч. 3 ст. 185 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 вирок не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, позицію обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги, який вважаючи, що суд першої інстанції призначив йому остаточне покарання у розмірі, який перевищує максимальний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 , який покладався на розсуд суду, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи покарання, призначене обвинуваченому таким, що відповідає вимогам закону, перевіривши матеріали кримінального та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з матеріалами судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.
За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення, дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинено повторно, за попередньою групою осіб, та за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Що стосується доводів обвинуваченого про призначення йому покарання поза межами санкції ч. 3 ст. 185 КК України, то, на переконання колегії суддів, зазначені доводи є безпідставними.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено. що, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 : те, що він раніше судимий; не одружений; за місцем мешкання характеризується посередньо; на обліку у лікарів психіатра щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, визнання провини у повному обсязі, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, та дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 , який будучи неодноразово засудженим, жодних висновків для себе не зробив, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив йому за кожне кримінальне правопорушення окремо покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Окрім того, судом застосовано до обвинуваченого положення ч. 1 ст. 70 КК України та за сукупністю злочинів призначено покарання шляхом застосування принципу часткового складання призначених покарань за вчинені кримінальні правопорушення.
З огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив злочини до засудження вироком Бородянського районного суду Київської області від 6 серпня 2019 року, яким останнього було засуджено за ч.3 ст.185, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, остаточне покарання обвинуваченому призначено в порядку ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі 6 років 3 місяці.

З таким висновком суду погоджується й колегія суддів.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповіднодо положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При цьому, згідно з ч. 2 зазначеної статті при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. Якщо хоча б за один із вчинених кримінальних правопорушень призначено довічне позбавлення волі, то остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, злочини, за які ОСОБА_6 засуджений оскаржуваним вироком, вчинені до засудження вироком Бородянського районного суду Київської області від 6 серпня 2019 року, яким останнього було засуджено за ч.3 ст.185, 71 КК України до 6 років позбавлення волі.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 окремо за кожний злочин, який відноситься до умисних тяжких злочинів, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України також засуджений до покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 КК України позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу, тобто, з урахуванням положень ч. 4, ч. 2 ст. 70 КК України, суд першої інстанції, за наявності підстав, має право призначити покарання до 15 років позбавлення волі.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, та призначивши остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_9 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі, суд першої інстанції дотримався вимог закону, а, відтак, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 є необґрунтованими.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, а тому апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , по обвинуваченню кожного, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без зміни, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинуваченими, які утримуються під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3