печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та інших на бездіяльність уповноважених службових осіб Печерської окружної прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні № 0000025 від 09.04.2021, що полягає у неповерненні вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
20.08.2021 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та інших, яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, на бездіяльність уповноважених службових осіб Печерської окружної прокуратури міста Києва у кримінальному провадженні № 0000025 від 09.04.2021, що полягає у неповерненні вилученого майна, у якій просив зобов`язати уповноважену службову особу у вказаному кримінальному провадженні повернути майно, вилучене під час проведення 23.07.2021 невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , його власникам.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що власники майна не являються учасниками кримінального провадження, про підозру останнім не повідомлено та на вилучене майно до цього часу арешт не накладено.

Представник власників майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 подала до суду заяву, разом з долученими до неї доказами, про розгляд скарги у її відсутність, проти задоволення скарги заперечила, зазначивши, що майно яке вилучено під час обшуку ходить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/41074/21-к від 05.08.2021

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що прокурорами Печерської окружної прокуратури міста Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 60000025 від 09.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

23.07.2021 слідчими Печерського УП ГУ НП в м. Києві здійснено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , до постановлення ухвали слідчим суддею, за результатами якого вилучено мано на поверненні якого наполягає адвокат . ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Судовим розглядом встановлено, що 05.08.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про проведення обшуку, з яким він звернувся невідкладно після проведення обшуку до постановлення ухвали, та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення наступних речей та документів:

1. посвідки на тимчасове та постійне місце проживання на імена:

- ОСОБА_7 , 10.12.1979, № НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_8 , 21.03.19990, № НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_5 ,

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_6 ;

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_7 ;

- ОСОБА_14 , Ган, 22.1019991, № НОМЕР_8

- ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , № НОМЕР_9 ;

- ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , №тр НОМЕР_10 ;

- ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_11 ;

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- Іжемаду Учена Крвстан, ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІН НОМЕР_12 ;

- Мутама Іво Арах, ІНФОРМАЦІЯ_9 , № НОМЕР_13 ;

2. Паспорти іноземних громадян на імена:

- Паспорт громадянина Нігерії ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , № НОМЕР_14 ;

- Паспорт громадянина Нігерії ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , № НОМЕР_15 ;

- Паспорт громадянина Нігерії ОСОБА_21 ,

ІНФОРМАЦІЯ_12 , № НОМЕР_16 ;

- Паспорт громадянина Індії ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_13

№ НОМЕР_17 ;

- Паспорт громадянина Індії ОСОБА_23 ,

ІНФОРМАЦІЯ_14 , № НОМЕР_18 ;

- Паспорт громадянки Російської Федерації ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_15 № НОМЕР_19 ;

- Паспорт громадянина Нігерії ОСОБА_25 ,

ІНФОРМАЦІЯ_16 , № НОМЕР_20 ;

- Паспорт громадянина Єгипту ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ,

№ НОМЕР_21 ;

3. Свідоцтова про реєстрацію шлюбу, які укладені на території України між:

- ОСОБА_19 та ОСОБА_27 , № НОМЕР_22 ;

- ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , № НОМЕР_23 , № НОМЕР_24 ;

- ОСОБА_30 та ОСОБА_31 № НОМЕР_25 ;

- ОСОБА_32 та Насітою Ким № НОМЕР_26 ;

- ОСОБА_33 лсуго та ОСОБА_34 № НОМЕР_27 ;

- Дзеренах Джеффрі Іліамбі та Враданія Ізою № І-ОК 30033, № І-ОК 300338;

- Біонг Ернест Оджонг та ОСОБА_35

№ І-БК534607;

- ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , № НОМЕР_28 ; ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , № І- НОМЕР_29 ;

- ОСОБА_40 та ОСОБА_24 , № І-ОК 315907, № І-ОК 315906;

- ОСОБА_41 та ОСОБА_42 ,

№ 278623;

- ОСОБА_43 та ОСОБА_44 , № І-ОК 315786, № 315787;

- ОСОБА_45 та ОСОБА_46 № І-ВЛ 382058, № І-ВЛ 382059;

- ОСОБА_47 та ОСОБА_48 № І-БК 523460;

- ОСОБА_49 та Рустамовою Гальтакін Алі Кизи № І-БК 497236 та № І-БК 497235;

- ОСОБА_50 та Чіагорш Онйініечі Чідер

№ І-ОК 290387 та № І-Ок 290388;

- Юлжіндер Сінгх та ОСОБА_51 № І-БК 535245, № І-БК 535244;

- ОСОБА_52 та Флоренсо Абімболою Пейненс № І-НМ 184074;

- Хвайді Фалаха Хосана та Кабасем Мбомбо Крісталь № І-БК 575219;

4. Копія паспорту громадянина Нігерії ОСОБА_53 НОМЕР_30 на 5 арк.;

5. Заява ОСОБА_54 на ДМС на 1 арк.;

6. Копія паспорта ОСОБА_55 № НОМЕР_31 на 2 арк;

7. Копія посвідки ОСОБА_56 , 09.05.1992 р.н, № НОМЕР_32 на 2 арк;

8. Копія посвідки ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , № НОМЕР_33 на 2 арк.;

9. Копія посвідки Кхан Бан, 31.05.1996 р.н, № НОМЕР_34 на 2 арк.;

10. Копія посвідки ОСОБА_58 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , № НОМЕР_35 на 2 арк.;

11. Документи ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , на 4 арк.;

12. Копії документів ОСОБА_60 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , на 11 арк.;

13. Копії документів ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , на 19 арк.;

14. Копія документів ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , на 4 арк.;

15. Копія документів ОСОБА_63 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , на 2 арк.;

16. Копія документів ОСОБА_64 , ІНФОРМАЦІЯ_24 , на 2 арк.;

17. Копія документів ОСОБА_65 , на 1 арк;

18. Копія документів ОСОБА_66 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , на 2 арк.;

19. Копії документів ОСОБА_67 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , на 11 арк.;

20. Довіреність № 198 на ім`я ОСОБА_68 , на 2 арк.;

21. Грошові кошти номіналом по 100 доларів США на загальну суму 3000 доларів США.;

22. Мобільний телефон марки «Айфон» 7+ червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_36 .

Виходячи з матеріалів скарги, встановлено, що вилучене під час обшуку майно, на поверненні якого наполягає заявник, входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/41074/21-к від 05.08.2021 про дозвіл на проведення обшуку.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час дослідження даної скарги за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності володільців зазначеним майном, обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власників майна та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1