Справа № 946/1605/22
Провадження № 1-кс/946/728/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000182, -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2022 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яким просила:

- надати правову оцінку протоколам, складеними посадовими особами Морської адміністрації про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за незаконну експлуатацію так званого порому «Кислицький»;

- надати правову оцінку документам, що доводять підроблення документів, на підставі яких наразі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші особи здійснюють експлуатацію так званого «порому "Кислицький"»;

- не сприяти використанню підроблених документів на так званий пором «Кислицький»;

- сприяти припиненню легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом на підставі підроблених документів на так званий пором «Кислицький»;

- викликати до судового засідання свідка ОСОБА_6 для надання останнім свідчень щодо обставин отримання ним підроблених документів на так званий пором «Кислицький»;

- викликати до судового засідання свідка ОСОБА_6 для надання останнім свідчень щодо обставин використання ним підроблених документів на так званий пором «Кислицький»;

- задовольнити це клопотання у повному обсязі;

- накласти арешт на так званий пором «Кислицький», який наразі використовується ОСОБА_6 на підставі підроблених документів;

- заборонити ОСОБА_11 (фермерському) господарству « ОСОБА_6 » (68655, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Кірова, 22, ), Селянському (фермерському) господарству « ОСОБА_8 » (68655, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, пров. Степовий, 20, ) ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , а також будь-яким іншим особам, з якими в них укладені будь-які господарські або інші договори або угоди, вчиняти будь-які дії, які перешкоджають здійснювати підприємницьку діяльність орендарю ТОВ «Злагода» (68655, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Кірова, 76-А, ), а також вчиняти дії, спрямовані на вилучення, відчуження в будь-який спосіб (продаж, міна, дарування, застава, тощо), та/чи передачу у користування (найму, оренду, позичку), охорону в будь-який спосіб, користування, передачу на зберігання третім особам рухомого майна, а саме так званого порому «Кислицький»;

- заборонити Селянському (фермерському) господарству «Чебана Петра Григоровича» (68655, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, вул. Кірова, 22, ), Селянському (фермерському) господарству « ОСОБА_8 » (68655, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Кислиця, пров. Степовий, 20, ) ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , а також будь-яким іншим особам користуватися так званим пором «Кислицький».

В обґрунтування клопотання ОСОБА_5 зазначила, що наразі на ділянці Державного кордону України (село Кислиця, Ізмаїльський район Одеської області) під контролем ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших осіб перебуває пором ВИЛ-0224-К, захоплений в результаті озброєного насильницького (рейдерського) нападу на підставі підроблених документів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими особами. Пором ВИЛ-0224-К використовується під назвою «Кислицький» на підставі підроблених документів, а саме: «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 на ім`я ОСОБА_6 ; виданого на підставі підробленого «Акту» - так зване «Свідоцтво про право власності на судно» на ім`я ОСОБА_6 , щодо так званого порому «Кислицький» (з безпосереднім посиланням на підроблений «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015); вданого на підставі підробленого «Акту» так званий «Судновий патент» на ім`я ОСОБА_6 щодо так званого порому «Кислицький» (з безпосереднім посиланням на підроблений "Акт технічного нагляду судна" від 15.11.2015); так званого Договору купівлі-продажу Судна від 14.02.2003, створеного з імітацією підпису ОСОБА_12 та використанням підробленої печатки СВК «Кислицький». Наразі існує реальна небезпека пошкодження та/або знищення членами злочинної організації ОСОБА_6 і ОСОБА_8 ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 тощо) порому ВИЛ-0224-К (власник - ОСОБА_14 ), що наразі використовується членами злочинної організації ОСОБА_6 і ОСОБА_8 ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 тощо) з метою втечі зазначених осіб від заслуженої кримінальної відповідальності за вчинення численних злочинів у складі зазначеної злочинної організації та ця небезпека значно підвищується, оскільки максимальну корупційну підтримку членам злочинної організації ОСОБА_15 , ОСОБА_6 і ОСОБА_8 . Вважає, що враховуючи доведене підроблення так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 і так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, хронологію дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спрямованих на захоплення порому ВИЛ-0224-К (бортовий напис «КИРОВ»), зміну ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 своїх показань, а згодом - їх відмову від показань, наразі існують більш ніж достатні підстави для арешту майна - порому ВИЛ-0224-К. Вважає, що арешт на так званий «пором "Кислицький"» має бути накладений в силу того, що це майно є доказом злочинів, вчинених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та іншими особами. Арешт на так званий «пором "Кислицький"» має бути накладений в силу того, що це майно потрібно для забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, становить небезпеку для життя, здоров`я. Майна та навколишнього природного середовища в силу невідповідності правила з безпеки на транспорті.

В судовому засіданні представник заявника підтримав клопотання про арешт майна та наполягав на його задоволенні. Зазначив, що не вирішується питання про право власності на це майно в рамках саме цього клопотання. Однак, пором "Кислицький", який є поромом «ВИЛ», використовується на підставі підроблених документів. Прокурор сприяє використанню підроблених документів. Використання цього порому створює небезпеку для обороноздатності держави. Необхідно надати оцінку використанню порому на підставі підроблених документів. Акт було підписано померлою особою. Договір купівлі-продажу скріплено підробленою печаткою. Для забезпечення цивільного позову необхідно накласти арешт на це майно. Подальше використання порому призведе до його знищення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що клопотання необґрунтоване, досудове провадження №0000182 від 30.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 385, ст. 356, ч. 3 ст. 358 КК України, триває, підозру нікому не пред`явлено. Підстав накладати арешт на майно для забезпечення цивільного позову на даній стадії кримінального провадження є недоцільним. Виклик та допит свідків не відноситься до предметного доказування в рамках клопотання про арешт майна. Використання підроблених документів не є предметом даного судового розгляду.
У судовому засіданні, заявник просив викликати та допити свідків у судовому засіданні, однак у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з наведенням обґрунтування такої відмови.

Також, представником заявника було заявлено відвід прокурору ОСОБА_4 . Ухвалою суду від 21.03.2022 у задоволенні заяви представника ОСОБА_5 ОСОБА_3 про відвід прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури при розгляді справи за клопотанням ОСОБА_5 про арешт майна відмовлено.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суддя доходить наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000182 від 30.01.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 385, ст. 356, ч. 3 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

З вказаного вбачається, що цивільний позивач наділений правом звертатися до слідчого судді з клопотанням про арешт майно лише з метою, визначеною п.4. ч.2 ст.170 КПК України - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, з метою забезпечення цивільного позову.

Умови накладення арешту за клопотанням цивільного позивача з метою, визначеною п.4. ч.2 ст.170 КПК України імперативно визначені у ч.6 ст.170 КПК України.

Так, ч.6 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З вказаної імперативної норми вбачається, що за клопотанням цивільного позивача з метою визначеною п.4. ч.2 ст.170 КПК України (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди) арешт майна може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Однак, як встановлено слідчим суддею, вказане майно, на яке заявник просить накласти арешт, не відповідає означеним критеріям. В рамках вказаного КП жодній особі не було повідомлено про підозру; провадження не здійснюється щодо юридичної особи.

Отже на даний момент арешт на вказане майно за клопотанням саме цивільного позивача накладений не може бути.

Щодо чисельних поданих слідчому судді клопотань, то слідчий суддя зазначає, що вони не стосуються безпосередньо клопотання, що розглядається, та виходять за межі предмету доказування, що підлягає з`ясуванню під час розгляду клопотання саме цивільного позивача про арешт майна. Крім того, надання пояснень та відповідей на питання, є правом учасника судового розгляду, в той час, як повідомлені особи таким правом не скористались та у судове засідання не з`явилися.

До того ж, слідчий суддя звертає увагу на те, що клопотання про арешт вказаного майна аналогічного змісту вже неодноразово подавалося заявником слідчому судді, та ухвалою слідчого судді від 12.01.2022р. по справі №946/103/22, від 08.02.2022 по справі №946/976/22 відмовлено у його задоволенні з наведенням мотивів такої відмови.

Зважаючи на вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є необґрунтованим, не підтвердженим належними доказами і не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000182 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Повний текст ухвали проголошено 24.03.2022р. о 09:20 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1