Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2944/19
Провадження № 1-кп/376/34/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2021 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

особи відносно якої застосовуються заходи медичного характеру ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Сквира Київської області клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шамраївка Сквирського району, Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2019 близько 18 години ОСОБА_5 , шляхом відчинення дерев`яного вікна, проник до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти телевізор марки «Samsung», сірого кольору вартістю 712 гривень 50 копійок та TV- тюнер марки Tiger х-90 вартістю 275 гривень, при цьому не вчинив усі дії для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від ОСОБА_5 , так як останній був затриманий на території зазначеного домоволодіння.

З висновку судово-психіатричної експертизи № 427 від 30.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав та страждає в даний час на легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню помірно вираженої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю, ОСОБА_5 не міг в період інкримінованих йому дій та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ч.2 ст. 94 КК України - госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій, в будь-якому емоційному стані який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував, ОСОБА_5 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю і потребує лікуванню від алкогольної залежності.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та просив суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_5 госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив суд задовольнити його, оскільки ОСОБА_5 дійсно потребує лікування.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 повідомила суду, що вона є рідною сестрою ОСОБА_5 та їй відомо, що її брат вживає алкогольні напої та потребує лікування. Законний представник просить суд задовольнити клопотання прокурора та направити її брата на примусове лікування, оскільки він страждає на психічну хворобу.

ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та повідомив, що періодично вживає алкогольні напої, потерпіла ОСОБА_8 є його сусідкою, з якою метою вліз до неї в квартиру не може пояснити, потерпілій шкоду за телевізор та тюнер відшкодував в повному обсязі, а саме надав їй грошові кошти у розмірі 3000 грн.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.
Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з вимогами зі ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу вимог ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КПК України).

Суд, з`ясовуючи питання чи мало місце суспільно небезпечне діяння, та чи вчинено воно ОСОБА_5 , дослідив письмові докази, які містяться в кримінальному провадженні.

Так, згідно Висновку судово психіатричної експертизи № 427 від 30.01.2019 року ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав та страждає в даний час на легку розумову відсталість (олігофренію в ступеню помірно вираженої дебільності) з емоційно-вольовою нестійкістю, ОСОБА_5 не міг в період інкримінованих йому дій та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, ОСОБА_7 за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій, в будь-якому емоційному стані який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував, ОСОБА_5 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю і потребує лікуванню від алкогольної залежності (а. провадження 83-85).

З Протоколу огляду місця події від 14.10.2019 року (а. провадження 9-19) вбачається, що під час огляду на території домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 виявлено телевізор Самсунг та ТV тюнер, що також не заперечував ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

Суд вважає, що Висновок судово-психіатричної експертизи № 427 від 30.01.2019 року є обґрунтованим, переконливим і вмотивованим та у повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 101,102 КПК України, містить обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені в постанові слідчого СВ Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 від 29.10.2019 року (а. провадження 81-82) про призначення комплексної судової психолого -психіатричної експертизи.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, підтверджені доказами, які були оцінені відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло особи, та це суспільно небезпечне діяння вчинив ОСОБА_5 , який перебував у цей час у стані неосудності, та до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 передбачено, що з огляду на вимоги статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними,
залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого
діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або
інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних
закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може
бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична
допомога за місцем проживання.
При цьому, при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує рекомендації експертів, викладені у висновку судово-психіатричного експерта № 427 від 30.01.2019 року, згідно з яким ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом, а також роз`яснення п. п.3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 та положення ч.3 ст.94 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 КПК України ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, ст.ст. 94,101,102, 369 372, 512, 513, 516 КПК України, п. п. 3,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 №7, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шамраївка Сквирського району, Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого - примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1