Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

30 листопада 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002304 від 16.12.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з середньою професійною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 05.04.2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки
-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року визнано ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки за ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк покарання попереднє ув`язнення з 16.12.2019 року по 28.12.2019 року включно з розрахунку - один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.
Визнано ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2019 року за ч.2 ст.186 КК України, що становить 1 (один) рік позбавлення волі, та остаточно, за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 до відбування 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня приведення вироку до виконання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання попереднє ув`язнення з 16.12.2019 року по 26.12.2019 року включно з розрахунку - один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави та продовжено дію обов`язку повідомляти про зміну місця проживання.
Після набрання вироком законної сили заставу в сумі 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять ) гривень, внесену за квитанцією 0.0..1 від 24.12.2019 року ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_10 .
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Скасовано арешт на майно обвинувачених, накладений згідно ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.12.2019 року.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи №34 від 03.02.2020 року та судової трасологічної експертизи №26 від 04.02.2020 року в рівних частках по 1099,07 гривень з кожного.
За вироком суду обвинувачений ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, за попередньою змовою між собою, а обвинувачений ОСОБА_8 повторно, 16 грудня 2019 року приблизно о 05 годині 30 хвилин, шляхом підбору ключа проникли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали м`ясні вироби на загальну суму 404,94 грн, а саме: корм для тварин ТМ НМК вагою 1,023 кг вартістю 30,89 грн, ковбасу напівкопчену «Куряча» ТМ НМК вагою 0,814 кг вартістю 101,99 грн, сардельки «М`ясні» ТМ НМК вагою 0,95 кг вартістю 90,73 грн, сосиски «Франкфуртські» ТМ НМК вагою 1,032 кг вартістю 98,56 грн, сосиски «Апетитні» ТМ НМК вагою 1,12 кг вартістю 82,77 грн, чим завдали потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на вказану суму.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 покликається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Вважає, що cудом не надано належної оцінки доказам в частині належності, допустимості, ввзаємозв`язку та достатності.
На думку обвинуваченого, показання свідка ОСОБА_12 суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, а суд не перевірив їх на достовірність та взаємозв`язок з іншими доказами.
Вказує на суперечливість як доказу протоколу огляду речей від 07.02.2020 року, яким оглянуто вилучений відеозапис протоколом тимчасового доступу від 07.02.2020 року. Вважає, що процесуальне оформлення слідчої дії як доказу здійснено з порушенням вимог КПК України й не може бути підставою для прийняття останнього як доказу на підтвердження причетності особи до подій та відповідно винуватості у їх вчиненні. Поза увагою суду залишено і час зафіксований на відеозаписі, сумнівним також є джерело походження відеозапису згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 07.02.2020 року.
Просить вирок Ковельського міськрайоного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , яка підтримала позицію захисника ОСОБА_7 , прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб, за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, ґрунтуються на сукупності зібраних у кримінальному провадженні та ретельно досліджених у судовому засіданні доказів, оцінених з точки зору належності, достовірності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 в суді першої інстанції, відмовившись на підставі ст. 63 Конституції України від надання показань, вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.
Так, суд першої інстанції, мотивуючи свій висновок щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, надав належну оцінку заяві потерпілого ОСОБА_11 від 16.12.2019 року про те, що в період часу з 20.00 год 15.12.2019 року по 08.00 год 16.12.2019 року невстановлена особа шляхом підбору ключа проникла в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_4 , звідки викрала ковбасні вироби на загальну суму 500 грн.
Судом враховано показання свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що зранку 16 грудня 2019 року отримав повідомлення з центрального офісу охоронної фірми про спрацювання сигналізації на вхідних дверях та датчиках руху в середині приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_4 . На місце події прибув за 3-4 хвилини, проте двері магазину були зачинені, сліди зламу відсутні. Про подію був повідомлений власник та викликана продавець, яка здавала об`єкт на охорону. До приїзду продавця свідок залишався поруч з об`єктом. Після відкриття продавцем магазину, помітили відсутність товарів на вітрині, скляні дверцята якої були відчинені. На місце події викликали працівників поліції.
Судом першої інстанції оцінено і показання допитаної в суді в якості свідка продавця магазину ОСОБА_14 , яка повідомила, що 15.12.2019 року закінчила зміну, склала товар на вітрини, зачинила їх та здала об`єкт під охорону. Прибувши за викликом охорони у зв`язку із спрацюванням сигналізації, двері магазину відчинила власним ключем без жодних зусиль. Помітила відкриту вітрину та відсутність м`ясних виробів. Пояснила, що після прибуття поліції вона 16 грудня 2019 року провела ревізію залишків та визначила кількість викраденого товару. Виявлена нестача відповідала по кількості та вазі викраденим товарам. Свідок ОСОБА_14 підтвердила достовірність довідки щодо викраденого товару.
Судом встановлено згідно акту перерахунку залишків №5080 від 16.12.2019 року, довідки про вартість викраденого за оптовими цінами, довідки про вартість викраденого за роздрібними цінами вартість викрадених м`ясних виробів.
Судом з наведенням відповідного мотивування визнано належним і допустимим доказом відеозапис з камер відеоспостереження в магазині щодо конкретних обставин вчинення злочину та оцінено належним чином, як доказ вини ОСОБА_8 .
Так, як вбачається з оскаржуваного вироку, при перегляді відеозапису суд переконався, що двоє осіб відчинивши вхідні двері проникли в приміщення магазину, відчинили скляну вітрину - холодильник, звідки викрали м`ясні вироби та швидко залишили приміщення.
При цьому судом враховано, що проникнення у приміщення магазину шляхом підбору ключа підтверджується також протоколом огляду місця події від 16.12.2019 року, який проводився у період з 07.50 год до 08.35 год., висновком судової трасологічної експертизи №26 від 04.02.2020 року, згідно яких врізний замок на вхідних дверях не пошкоджений.
Надано судом належну правову оцінку і показанням свідка ОСОБА_12 , який категорично вказав, що особою, яка зафіксована камерами відеоспостереження є, зокрема, ОСОБА_8 , впізнавши останнього за рисами обличчя, статурою, ходою та по голосу.
Судом враховано, що показання свідка об`єктивно підтверджуються відеозаписом, переглянутим судом із застосуванням збільшеного масштабу.
Критично оцінено судом, як такі, що не спростовують висновків суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що в день затримання він був одягнутий в іншій одяг, ніж особа, зафіксована камерами відеоспостереження, з огляду на те, що згідно протоколу затримання, фактичне затримання ОСОБА_8 відбулось 16 грудня 2019 року о 18.05 год, тобто через 12 годин після вчинення злочину, що дозволяло змінити одяг.
За наведеного, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України є правильною.
З огляду на викладене, дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами у відповідності до вимог ст. 94 КПК України спростовуються доводи сторони захисту щодо недоведеності вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.
Що стосується виду та міри призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів приходить до наступних висновків.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України. Так, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких злочинів, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, особу винного, який не має обмежень щодо працевлаштування, однак, будучи судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та продовжив протиправну поведінку, засвідчуючи у такий спосіб зневагу до чужої власності та недієвість раніше застосованого до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням. Відсутність позитивних змін у поведінці обвинуваченого в поєднанні з його негативною характеристикою та усталеним способом життя, на думку суду, свідчать про суспільну небезпечність особи. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги вік особи, відсутність утриманців, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, вартість викраденого, поведінку під час судового розгляду, суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції частини статті за інкримінований злочин у виді позбавлення волі із застосуванням ст.71 КК України.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини кримінального провадження, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість його виправлення та перевиховання лише в умовах ізоляції від суспільства, а також попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
З огляду на викладене доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002304 від 16.12.2019 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України та обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3