Номер провадження: 11-кп/813/2391/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002308 від 27 березня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року було задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002308 від 27 березня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито в зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що у даному кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчився строк давності, передбачений п.1) ч.1 ст.49 КК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила «скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від ---.10.2021 року, якою відмовлено у відводі судді ОСОБА_1 », скасувати оскаржену ухвалу про закриття кримінального провадження та направити справу на новий розгляд в Приморський районний суд м. Одеси.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Потерпіла стверджує, що у кримінальному провадженні наявні беззаперечні докази вчинення кримінального правопорушення конкретною особою.

Також апелянт вважає, що суддя суду першої інстанції є упередженою, тому є необхідність розглянути обґрунтованість відмови про відвів судом апеляційної інстанції.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, просила задовольнити її у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.370 КПК судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. У ньому мають бути наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення. Тобто, рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1)неповнота судового розгляду;

2)невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Так, потерпіла в апеляційній скарзі просила також скасувати ухвалу суду першої інстанції, якою було відмовлено у задоволенні клопотання про відвід судді Приморського районного суду ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу, що кримінальним процесуальним законом визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можливо оскаржити в апеляційному порядку, проте, до такого переліку не належать ухвали про відмову або задоволення клопотання про відвід судді. (ч.1 ст.392 КПК України)

Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 в частині скасування оскарженої ухвали, з підстав неналежного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Положеннями п.3-1) ч.1 ст.284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно із ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до абз.4 ч.4 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в ході досудового розслідування слідчими було вжито вичерпні заходи для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлювались можливі свідки та очевидці, проводились необхідні експертизи, однак встановити причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення особу не вдалося, про підозру нікому повідомлено не було.

Однак, з такими висновками місцевого суду апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

Згідно із ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2021 року (справа № 397/42/20, провадження № 51-5156км20) зауважив, що у положенні п.3-1) ч.1 ст.284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Таким чином, приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора і закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, визначених ст.49 КК України, суд зобов`язаний також перевірити відсутність/наявність конкретних осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Так, апеляційний суд дослідив матеріали кримінального провадження та встановив наступне.

Кримінальне провадження № 0002308 внесено до ЄРДР за 28 березня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Підставою реєстрації даного кримінального провадження була заява потерпілої ОСОБА_6 про те, що 27 березня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 наніс їй низку тілесних ушкоджень під час конфлікту.

Відповідно до висновку експерта № 1380 від 13 липня 2015 року, у ОСОБА_6 встановлено наявність тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких ушкоджень, які могли виникнути 29 січня 2015 року у наслідок дії тупих предметів (кулак, удар ногою).

Крім того, під час досудового розслідування допитано низку свідків, які підтвердили, що 29 червня 2015 року за вказаною адресою мав місце конфлікт між потерпілою ОСОБА_6 та іншими особами, на обличчі та тілі потерпілої були сліди побоїв.

Відтак, до подання клопотання про закриття кримінального провадження прокурор володів вказаною інформацією щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження.

Між тим, апеляційний суд враховує, що кримінальне провадження № 0002308 неодноразово закривалось на підставі постанов слідчих від 19 червня 2015 року, 21 липня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 29 квітня 2016 року та такі постанови було скасовано прокурорами-процесуальними керівниками 09 липня 2015 року, 01 вересня 2015 року, 17 грудня 2015 року, 23 червня 2016 року.

Проте, будь-яких підстав вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилось після 23 червня 2016 року апеляційний суд не встановив, оскільки більш у кримінальному провадженні жодна особа не була допитана, відсутні інші слідчі (розшукові) дії, направлені на повне, всебічне та неупереджене встановлення обставин кримінального провадження.

Аналогічно, у наданих апеляційному суду матеріалах кримінального провадження відсутні вказівки процесуальних керівників слідчим органу досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що орган досудового розслідування та процесуальні керівники у цьому кримінальному провадженні самоусунилась від виконання покладених на них обов`язків.

Статтею 2 КПК України регламентовано, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчими та прокурорами дотримано не було.

Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора і закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, визначених ст.49 КК України, безпідставно в оскарженій ухвалі дійшов висновку про те, що встановити причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення особу не вдалося, а тому закриття кримінального провадження на підставі п.3-1) ч.1 ст.284 КПК України, є необґрунтованим та суперечить вимогам закону, оскільки матеріали кримінального провадження судом першої інстанції фактично не були досліджені.

Відтак, не перевіривши належним чином матеріали кримінального провадження щодо відсутності або наявності осіб, які могли мати пряме відношення до обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу потерпілої слід задовольнити частково, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року скасувати та постановити нову, якою слід відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність повідомити керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси про неналежне проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, для вжиття заходів реагування, з огляду на встановлені апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону з боку процесуальних керівників та органу досудового розслідування.

Керуючись статтями 284, 376, 404, 405, 407-409, 418, 419, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 частково задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року було задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002308 від 27 березня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито в зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0002308 від 27 березня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Повідомити керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси про неналежне проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002308 від 27 березня 2015 року для вжиття заходів реагування.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3