Справа № 405/2260/21
провадження № 1-кп/405/89/21
УХВАЛА

12.01.2022 м. Кропивницький

Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.02.2021 за № 0000175, у відношенні
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого середньою освіту, зі слів обвинуваченого перебуває у цивільному шлюбі з 2019 року, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.12.2009 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.70 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, вирок вступив в закону силу 22.04.2010;
- 31.05.2010 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст. 186, ч.4 ст.70 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, вирок вступив в закону силу 23.11.2010,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, мотивуючи тим, що з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення яких передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Тому підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, в якому вказано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі ухвалення обвинувального вироку ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний не працює, отже, офіційного та постійного джерела доходу не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів проти власності.
ОСОБА_3 , знаючи про те, що він має непогашену та не зняту судимість за засудження вироком від 31.05.2010 Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, та знаючи про те, що на розгляді в Ленінському районному суді м. Кіровограда перебуває обвинувальний акт відносно нього за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вчинив новий злочин проти власності. Це беззаперечно свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та відсутність зроблених для себе належних висновків.
Тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, бо у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу є підстави вважати, що ОСОБА_3 може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкі злочини, які є умисними, корисливими, відповідно до санкції статі ч. 2 ст. 186 КК України караються позбавленням волі на строк від 4 до 6 років, ОСОБА_3 не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, що свідчить про можливість перераховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду; підозрюваний офіційно не працевлаштований, що свідчить про можливість вчиняти нові правопорушення; підставами для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень та необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти нові кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих.
Відносно ОСОБА_3 не може бути обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту, оскільки існують обґрунтовані ризики щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, та суду, які вбачаються в тому, що ОСОБА_3 зник з місця вчиненого ним кримінального правопорушення, підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжких злочинів, а тому враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, ОСОБА_3 може змінити місце проживання та нікого при цьому не попередить, або перешкоджати встановленню істини по справі вчиняючи тиск на потерпілих та свідків.
Відносно ОСОБА_3 не може бути обрано запобіжний захід у вигляді особистої поруки з причин відсутності в його оточенні осіб, які заслуговують на особливу довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
Також, до ОСОБА_3 не можливо застосувати такий вид запобіжного заходу як застава так як останній не має постійного заробітку, на даний час ніде не працює та не має можливості внесення грошових коштів у дохід держави.
По справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, прошу суд оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_3 та визнати за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 зважаючи на підстави, викладені в ньому. Додав, що ризики, визнані судом при обранні запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати та не зменшились, в ході судового розгляду докази ще не досліджено, не допитаний потерпілий та свідки, а тому з метою недопущення незаконного впливу на останніх, а також зважаючи на можливість обвинуваченого переховуватися від прокурора та суду з метою уникнення покарання, та може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, необхідним є продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам.
Тому прокурор вважає, що наявні всі законодавчо-обґрунтовані підстави для залишення запобіжного заходу обвинувачуваному ОСОБА_3 саме тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належну процесуальну поведінку останнього, а тому просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив змінити своєму підзахисному вид запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.
Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.11.2021 ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у до 15.01.2022 включно.
Суд вважає, що раніше, встановлені ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2021, ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, запобігти яким в разі не продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою, або при застосуванні іншого запобіжного заходу неможливо.
Вирішуючи питання продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000р. у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, а також наявність судимостей.
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення яких передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, вчинений поєднано з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в період не знятої та непогашеної судимості, не працюючого, отже, офіційного та постійного джерела доходу не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів проти власності.
Також суд вважає, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного загрози - повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).
За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження.
Інші ризики на даний час прокурором не доведені.
При цьому, п.1 ч.4 ст.183 КПК України наділяє суд правом при застосуванні такого заходу, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки, ОСОБА_3 обвинувачується у злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, вчиненого із застосуванням насильства, керуючись ч.4 ст.183 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення застави.
Керуючись статтями 177,178, 183, 193, 196, 334, 369 КПК України, суд -

постановив:

задовольнити клопотання прокурора щодо продовження раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто з 12.01.2022 до 12.03.2022 включно без визначення розмір застави.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7