ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1098/16 Номер провадження 11-кп/814/342/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисника засудженогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду заяву ОСОБА_8 про перегляд вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначив про відсутність підстав для перегляду вказаного вироку за нововиявленими обставинами, оскільки обставини вчинення злочину засудженим були вірно встановлені судом першої інстанції на підставі неспростовних доказів його вини та перевірені в апеляційному і касаційному порядку, що в свою чергу спростовує твердження засудженого про вчинення ним злочину за інших обставин, які б могли бути не перевірені судом першої інстанції.
Крім того, засуджений ОСОБА_8 вже неодноразово звертався до Полтавського районного суду Полтавської області із заявами про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, за результатами розгляду яких засудженому спочатку ухвалою від 02 серпня 2019 року було повернуто його заяву, а в подальшому ухвалою від 11 лютого 2020 року відмовлено у її задоволенні.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву ОСОБА_8 про перегляд вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами.
При цьому зазначає, що вказана заява засудженого ґрунтується на обставинах, про які ОСОБА_8 не знав та не міг знати як під час досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження стосовно нього Полтавським районним судом Полтавської області.
Вказує про те, що під час відбування покарання за вказаним вироком в Державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)» засуджений зустрів ОСОБА_9 , який також відбував покарання у вказаній установі, після розмови з яким дізнався, що останній був свідком конфлікту, що мав місце між засудженим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 та бачив як потерпілий погрожував засудженому. Разом з тим, ОСОБА_9 в якості свідка з приводу даних обставин допитаний не був та нікому про них не повідомляв.
Вважає, що показання вказаного свідка спростовують факт вчинення засудженим злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та свідчать про наявність в його діях ознак необхідної оборони.
Крім того, свідок ОСОБА_9 , надаючи характеристику потерпілого ОСОБА_10 зазначив про те, що останній зловживав спиртними напоями, постійно був ініціатором сварок, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.
З огляду на викладене, стверджує про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст.118 КК України.
Не погоджується з висновком суду щодо відсутності можливості у будь-якої особи, яка перебувала за межами будинку, бачити конфлікт між засудженим та потерпілим, оскільки засудженим до попередньо поданих заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами було долучено фотокартки, з яких вбачається, що в кімнаті, де було вчинено злочин, є вікна, в які можливо побачити усе, що відбувається в кімнаті будинку.
Також звертає увагу на висновок судово-медичної експертизи №1383-а від 02 лютого 2016 року, за змістом якого смерть потерпілого настала від масивної внутрішньої кровотечі. При цьому, допитаний в судовому засіданні експерт повідомив, що смерть настала внаслідок ножових поранень, які могли бути спричинені самим потерпілим при падінні.
Стверджує, що перебування ОСОБА_10 в стані тяжкого алкогольного сп`яніння не свідчить про відсутність загрози для засудженого з його боку.
Зазначає про те, що місцевим судом не було прийнято рішення щодо клопотання засудженого ОСОБА_8 про виклик та допит свідка ОСОБА_11 .
Заслухавши засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора ОСОБА_6 проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Доводи захисника, викладені в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Так, згідно з ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Перелік обставин, які визнаються нововиявленими, є вичерпним та знайшов своє відображення у ч. 2 ст. 459 КПК України. Це є:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
З системного аналізу ст.459 КПК України слідує, що нововиявленими слід вважати обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі та могли привести до неправильного вироку, що належить переглянути.
При цьому, процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст.459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 9 років позбавлення волі.
В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року вказаний вирок змінено та виключено із мотивувальної частини посилання суду як на доказ доведеності вини відмову підозрюваного проводити слідчий експеримент під час досудового розслідування.
Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2016 року, - без змін.
25 березня 2021 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із заявою про перегляд вказаного вище вироку за нововиявленими обставинами.
При цьому, в обґрунтування поданої заяви, в якості нововиявлених обставин засуджений посилався на те, що у кінці лютого 2021 року він дізнався про існування раніше невідомого йому свідка ОСОБА_9 , який на момент події злочину був його сусідом та проживав в по АДРЕСА_1 , та проходячи повз будинок у день вчинення злочину, через вікно, бачив момент сварки обвинуваченого з потерпілим.
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_9 повідомив про те, що проживаючи в с. Розсошенці Полтавського району та області, точної дати не пам`ятає, проходив по провулку Тупому, де проживав ОСОБА_8 та через вікно бачив, що потерпілий ОСОБА_10 , який мешкав у будинку ОСОБА_8 , в руці тримав ніж і між потерпілим та обвинуваченим була бійка, після чого, наступного дня свідок дізнався про те, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_10 .
Проте, такі показання свідка спростовуються протоколом огляду місця події домоволодіння по АДРЕСА_2 та області від 24 грудня 2015 року. Зокрема, як вбачається з фототаблиці, що є невід`ємним додатком до вказаного протоколу, вікна кухонної кімнати вказаного будинку щільно затягнуті плівкою, а вікна кімнати, в якій засудженим було безпосередньо нанесено тілесні ушкодження потерпілому, також були завішені фіранками, що виключає можливість будь-якої особи, яка проходила по АДРЕСА_2 , з вулиці бачити події, що відбувались у вказаному будинку.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що показання вказаного свідка жодним чином не спростовують факт вчинення злочину обвинуваченим та ані самі по собі ані разом з раніше виявленими обставинами не доводять неправильність вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_8 .
Більше того, вирок суду відносно ОСОБА_8 був предметом перегляду апеляційної та касаційної інстанцій, які у своїх рішеннях підтвердили правильність висновків суду першої інстанції стосовно надання належної оцінки всім зібраним у справі та дослідженим доказам.
Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, питання про перегляд вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами вже було предметом судового розгляду, за наслідками якого ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11 лютого 2020 року, залишеною без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, засудженому ОСОБА_8 відмовлено у перегляді вказаного вироку за нововиявленими обставинами.
При цьому, під час подання засудженим попередньої заяви про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами ОСОБА_8 , як на підставу для такого перегляду, посилався на необхідність допиту щодо обставин, аналогічних тим, які викладені у даній заяві засудженого, зовсім іншого свідка ОСОБА_12 .
Доводи захисника в апеляційній скарзі щодо неврахування судом висновку судово-медичної експертизи №1383-а від 02 лютого 2016 року, а також про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 ознак необхідної оборони та необхідність кваліфікації його дій за ст.118 КК України, як підставу для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, фактично зводяться до повторного дослідження доказів у кримінальному провадженні, яким було надано оцінку судом під час ухвалення вироку в їх сукупності.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року (заява №4994/04), який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Крім того, колегія суддів вважає безпідставними твердження захисника в апеляційній скарзі про необхідність виклику та допиту свідка ОСОБА_11 , оскільки як вже було встановлено судом апеляційної інстанції під час перегляду в апеляційному порядку попередньої заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, клопотання про виклик вказаного свідка заявлялось ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_13 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду вказаного кримінального провадження. При цьому, у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.
Інших обставин, які б могли бути визнані нововиявленими у розумінні ч. 2 ст.459 КПК України, як засудженим ОСОБА_8 у заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, так і його захисником в апеляційній скарзі не наведено.
Отже, повідомлені засудженим обставини не є підставою для скасування вироку за нововиявленими обставинами, оскільки не є достатніми для сумнівів у законності остаточного й обов`язкового до виконання судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції перевіряючи заяву засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би тягнули за собою безумовне скасування ухвали, під час апеляційного розгляду також не виявлено.
Отже, апеляційна скарга захисника, не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 466, 467 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4