16.09.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/711/21
Провадження № 1-кп/533/81/21
УХВАЛА
про призначення судового розгляду

15 вересня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, складений у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.01.2021 за № 0000119,

У С Т А Н О В И В :

26 липня 2021 року до Козельщинського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

До обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, позовну заяву (цивільний позов), розписки підозрюваного та захисника про отримання копії обвинувального акту, копії реєстру матеріалів досудового розслідування та копії позовної заяви прокурора.

Крім того, прокурором Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Козельщинська центральна районна лікарня» Козельщинської селищної ради до відповідача ОСОБА_5 подано позовну заяву про стягнення 6 789,48 грн на відшкодування витрат стаціонарного лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив прийняти подану ним разом з обвинувальним актом позовну заяву до розгляду.

Учасники кримінального провадження проти прийняття до розгляду позовної заяви прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Козельщинська центральна районна лікарня» Козельщинської селищної ради до відповідача ОСОБА_5 не заперечували.

Представником потерпілого ОСОБА_8 також подано від імені потерпілого цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України до ОСОБА_5 , у якій ОСОБА_8 просив 1) визнати його, ОСОБА_8 , цивільним позивачем у кримінальному провадженні; 2) притягнути ОСОБА_5 як цивільного відповідача по кримінальному провадженню; 3) для відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_8 від кримінального правопорушення, стягнути з ОСОБА_5 суму моральних збитків на суму 700 000,00 грн.

Прокурор не заперечував проти прийняття до розгляду цивільного позову потерпілого. Захисник обвинуваченого заперечувала проти прийняття до розгляду цивільного позову потерпілого, посилаючись на те, що вся завдана кримінальним правопорушенням шкода й майнова, і моральна відшкодована обвинуваченим потерпілому на стадії досудового розслідування, про що свідчить розписка потерпілого, оригінал якої було надано для огляду у судовому засіданні, а завірена копія долучена до матеріалів кримінального провадження. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час підготовчого судового засідання (26.08.2021) було подано через представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_4 клопотання про визнання їх потерпілими. Клопотання обґрунтовані тим, що у провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КПК України, яким заподіяно потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, й вказаним кримінальним правопорушенням їм завдано матеріальну шкоду, що є підставою у відповідності до ч. 1 ст. 55 КПК України визнання їх потерпілими у даному кримінальному провадженні. У підготовчому судовому засіданні 26.08.2021 пояснили, що є батьками потерпілого, на підтвердження чого доказів не мали.

Суд оголосив перерву у судовому засіданні до 15.09.2021 о 13.30 для надання можливості заявникам надати свідоцтво про народження ОСОБА_8 з метою підтвердження родинних відносин.

Прокурор заперечував проти визнання батьків потерпілого ОСОБА_8 потерпілими у даному кримінальному провадженні, посилаючись на ч. 6 ст. 55 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_8 підтримав клопотання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Захисник та обвинувачений також заперечували проти задоволення клопотання та визнання батьків потерпілого ОСОБА_8 потерпілими у даному кримінальному провадженні з тих підстав, що їм не завдано жодної матеріальної чи моральної шкоди, вимоги про стягнення моральної чи моральної шкоди вони не заявили, цивільний позов не подали, й вони не мають права на статус потерпілих, оскільки такий статус має їх син, який є живий й не перебуває у стані, який унеможливлює подання ним відповідної заяви, що унеможливлює визнання їх потерпілими відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України.

У судове засідання 15.09.2021 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не з`явилися, доказів на підтвердження родинних відносин з потерпілим не надали.

Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (володільцем транспортного засобу) подані клопотання про скасування арешту із транспортного засобу, у якому заявники просили скасувати арешт транспортного засобу легкового автомобіля ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 02.02.2021 по кримінальному провадженню № 0000119 від 30.01.2021, який знаходиться на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів СПД № 1 ВП № 2 Кременчуцького РУП, розташованого за адресою: Полтавська область, смт. Козельщина, вул. Остроградського, 117, та повернути легковий автомобіль на зберігання законному володільцеві ОСОБА_11 . Клопотання обґрунтоване тим, що наразі відпала необхідність арешту легкового автомобіля у рамках кримінального провадження, що є підставою для його скасування на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Прокурор заперечував проти задоволення такого клопотання, уважав, що воно є передчасним, транспортний засіб визнаний речовим доказом, невідома позиція сторін у даному кримінальному провадженні, та можливо, виникне необхідність у дослідженні цього речового доказу під час судового розгляду кримінального провадження.

Представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні 26.08.2021 заперечував проти задоволення клопотання захисника, уважав неможливим на даний час зняття арешту з майна, оскільки зняття арешту з майна дозволить обвинуваченому реалізувати транспортний засіб, що може ускладнити виконання вироку в частині цивільного позову, якщо його буде задоволено. Окрім того, уважав, що з таким клопотанням звернувся неналежний суб`єкт, оскільки захисник ОСОБА_6 уповноважена представляти інтереси тільки обвинуваченого, а не його дружини, яка будь-якого статусу кримінальному провадженні не має. У судовому засіданні 15.09.2021 позицію змінив та покладався на розсуд суду.

Представник органу пробації підтримувала думку прокурора з усіх питань.

Також у підготовчому судовому засіданні учасники не заперечували проти призначення судового розгляду кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, оскільки відсутні підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, встановив таке.

Вищезазначене кримінальне провадження підсудне Козельщинському районному суду Полтавської області.

Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Разом з обвинувальним актом прокурором заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Козельщинська центральна районна лікарня» Козельщинської селищної ради, який поданий в порядку ст. 128 КПК України.

Також з цивільним позовом до обвинуваченого в порядку ст. 128 КПК України звернувся потерпілий ОСОБА_8 .

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 3 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: 5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом (ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Ураховуючи, що прокурором в порядку, встановленому КПК України та Законом України «Про прокуратуру» заявлено цивільний позов, вказаний позов подано разом із обвинувальним актом до початку розгляду справи, його форма та зміст відповідають вимогам, встановленим до позовів, що пред`являються у порядку цивільного судочинства (ч. 4 ст. 128 КПК України), інші учасники провадження не заперечували проти розгляду цивільного позову у рамках кримінального провадження, суд уважає за можливе прийняти до розгляду разом з кримінальним провадженням цивільний позов прокурора в інтересах Комунального некомерційного підприємства «Козельщинська центральна районна лікарня» Козельщинської селищної ради про стягнення 6 789,48 грн на відшкодування витрат стаціонарного лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 , та визнання органу, в інтересах якого подано позов, цивільним позивачем, а обвинуваченого - цивільним відповідачем.

Також суд уважає за можливе прийняти до розгляду у даному кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення з останнього моральних збитків на суму 700000,00 грн, та визнати ОСОБА_8 цивільним позивачем, а обвинуваченого - цивільним відповідачем, оскільки форма та зміст позовної заяви у цілому відповідають вимогам цивільного судочинства, та такий позов подано у строки, передбачені ч. 1 ст. 128 КПК України.

Доводи захисника обвинуваченого щодо безпідставності цивільного позову, оскільки шкода у повному обсязі відшкодована, суд на даній стадії не бере до уваги, оскільки такі доводи мають оцінюватися під час ухвалення вироку та вирішення цивільного позову у нарадчій кімнаті за наслідками розгляду кримінального провадження, а не на стадії підготовчого судового провадження.

Щодо клопотань ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання таких осіб потерпілими у кримінальному провадженні з таких підстав.

За змістом частин 1, 2 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч. 6 ст. 55 КПК, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин 1 - 3 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

У кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілим визнано ОСОБА_8 , який є постраждалим у дорожньо-транспортній пригоді за участю обвинуваченого.

Разом з тим, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які стверджували, що є батьками потерпілого ОСОБА_8 , не є безпосередньо постраждалими у дорожньо-транспортній пригоді, позов про відшкодування моральної шкоди на власну користь не подали, доказів на підтвердження родинних відносин з потерпілим не надали, підстав для залучення їх до провадження як потерпілих, передбачених ч. 6 ст. 55 КПК України, судом не встановлено. Будь-яких доказів на підтвердження завдання їм моральної, фізичної чи майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та підстав для залучення їх до провадження у статусі потерпілих подані ними клопотання, зміст яких є ідентичний, - не містять. Отже, суд приходить до висновку, що батьки потерпілого, який є живим та не перебуває у стані, який унеможливлює участь ним самостійно у кримінальному провадженні у якості потерпілого, не можуть мати статус потерпілих у даному кримінальному провадженні. Окремою підставою для відмови у визнанні вказаних осіб потерпілими є відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження родинних відносин (батьківства) з потерпілим.

Ствердження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що вони мають право набути статус потерпілих на підставі ч. 1 ст. 55 КПК України, зміст якої наведено у клопотаннях, суд уважає безпідставними.

Щодо заявлених захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 та заявником ОСОБА_11 клопотань про скасування арешту з транспортного засобу суд зазначає таке.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (п. 2 ч.1 ст. 174 КПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.02.2021 у рамках розгляду кримінального провадження № 0000119 від 30.01.2021 задоволено клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт на майно, вилучене 30.01.2021 при проведенні огляду, а саме на автомобіль ВАЗ-21099, держаний номер НОМЕР_2 , володільцем якого є ОСОБА_11 та користувачем ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та внесення до нього змін, тих підстав, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також з метою збереження речового доказу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Суд установив, що на даний час неможливе досягнення мети застосованого арешту за умови його скасування, однак вважає що потреба у зберіганні арештованим майном саме стороною обвинувачення відпала, оскільки речові докази були оглянуті, а відомості, які вони містять, стороною обвинувачення отримані під час досудового розслідування кримінального провадження, на що вказує реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню (а.с. 7-11).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі арештованого майна його законному володільцю, таке майно може бути знищене чи приховане. Посилання прокурора на необхідність відмови у цьому клопотанні з тих підстав, що дане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, не ґрунтується на вимогах закону, відповідно до яких арешт накладається на майно, яке є речовим доказом, не за будь-яких умов, а лише з метою збереження слідів кримінального правопорушення, які містяться на такому речовому доказі. Безпідставним є й аргумент про передчасність такого клопотання, оскільки судом встановлено, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню завершено, отже усі докази, органом досудового розслідування зібрані та проведені усі необхідні процесуальні дії, зокрема й щодо призначення та проведення експертиз. Також, встановлено, що належним володільцем та користувачем арештованого автомобіля є ОСОБА_11 дружина обвинуваченого. Обвинувачений та захисник у підготовчому судовому засіданні не заперечували вину обвинуваченого у пред`явленому обвинувачені, учасниками не було заявлено клопотань про проведення додаткових експертиз по даному кримінальному провадженню, тому потреба у подальшому обмеженні обвинуваченого та його дружини у праві володіння та користування належним їм майном, а саме арештованим автомобілем, на теперішній час відпала.

Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_12 (обвинувачений ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_11 ) є багатодітною сім`єю, мають на утриманні трьох малолітніх дітей, й транспортний засіб, про зняття арешту з якого вони просили суд, є необхідним їм для забезпечення потреб сім`ї.

Ураховуючи викладене, оцінюючи розумність і співмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими йому законом, суд прийшов до висновку, що потреба у подальшому обмеженні ОСОБА_11 та ОСОБА_5 у праві володіння та користування належним їй майном відпала, та вважає за можливе скасувати арешт, накладений на таке майно у частині позбавлення права користування та володіння даним транспортним засобом.

При цьому судом враховано можливість виконання завдання щодо повного та всебічного з`ясування усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для виконання якого був накладений арешт, без застосованого вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у частині володіння і користування транспортним засобом.

Також, зважаючи на те, що судовий розгляд у кримінальному провадженні ще триває, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заборони відчуження арештованого майна, розпорядження ним та заборони внесення змін до нього, проте не вбачає підстав для подальшої заборони законному володільцю арештованого майна володіти і користуватися арештованим майном.

Отже, клопотання слід задовольнити частково, повернувши таке майно законному володільцю з правом користування без права його відчуження, розпорядження ним та внесення до нього змін.

Судом вирішено питання, які пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Отже суд вважає, що вищезазначене кримінальне провадження підлягає призначенню до розгляду.

Також, суд вважає, що з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання необхідно доручити уповноваженому органу з питань пробації скласти досудову доповідь.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 128, 314-317 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на 11 годину 00 хвилин 27 вересня 2021 року у приміщенні Козельщинського районного суду Полтавської області, зал судового засідання № 2, за адресою: Полтавська область, Козельщинський район, селище Козельщина, вул. Остроградського, буд. 75/15.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників провадження.

Прийняти до розгляду разом з кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Козельщинська центральна районна лікарня» Козельщинської селищної ради про стягнення з ОСОБА_5 6 789,48 грн на відшкодування витрат стаціонарного лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 .

Прийняти до розгляду разом з кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_5 700000,00 грн моральних збитків.

Визнати у вищевказаному кримінальному провадженні:
- цивільними позивачами Комунальне некомерційне підприємство «Козельщинська центральна районна лікарня» Козельщинської селищної ради; ОСОБА_8 ;
- цивільним відповідачем обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відмовити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у задоволенні клопотань про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_11 про скасування арешту із транспортного засобу задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.02.2021 (справа № 524/665/21) на майно, вилучене 30.01.2021 при проведенні огляду, а саме: автомобіль ВАЗ-21099, державний номер НОМЕР_2 , володільцем якого є ОСОБА_11 , а користувачем ОСОБА_5 , в частині позбавлення права користування та володіння даним транспортним засобом.

Передати ОСОБА_11 на відповідальне зберігання автомобіль ВАЗ-21099, державний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів СПД № 1 ВП № 2 Кременчуцького РУП, з правом володіння та використання даним транспортним засобом без права його відчуження, розпорядження та внесення до нього змін.

В іншій частині клопотань відмовити.

Доручити Козельщинському районному сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області скласти та подати суду у строк до 23 вересня 2021 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити обвинуваченому, що йому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

Копію ухвали вручити особам, які приймають участь у справі.

Копію ухвали надіслати Кременчуцькому районному сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області для виконання.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що вони відповідно до ст. 317 КПК України мають право після призначення справи до розгляду ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення мають право робити з матеріалів виписки та копії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 16.09.2021.

Суддя ОСОБА_1