Справа № 463/1863/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/503/19 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, українця, громадянина України, з освітою середньою спеціальною, неодруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
встановила:
вироком Личаківського районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці; за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 та ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 14.03.2019 р. № 1-кп/459/29/2019 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. Згідно вимог ч.1 ст.76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк іспитового терміну ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку. Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу змінено з взяття під варту на особисте зобов`язання з покладенням наступних обов`язків не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду.
На підставі ч. 1 ст. 377 КПК України ОСОБА_7 з під варти звільнено в залі суду негайно.
Вирішено питання про долю речових доказів.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 10.05.2019 щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч.1 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, обрати покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
На підставі ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України, з врахуванням вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 14.03.2019 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно обрати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.
Строк відбуття ОСОБА_7 покарання рахувати з часу його фактичного затримання.
В решті вирок залишити без змін.
За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, 25.03.2018 року о 05 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні коридору будинку АДРЕСА_2 , який перебуває на балансі ЛКП «Управитель», діючи повторно, з корисливих мотивів, використовуючи заздалегідь підготовлену викрутку, викрав, демонтувавши із стіни на другому поверсі один латунний кутник вартістю 500 грн. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел на третйому поверсі вказаного приміщення аналогічним способом викрав два латунних кутника загальною вартістю 1000 гривень. Своїми діями обвинувачений заподіяв матеріальну шкоду ЛКП «Управитель» у сумі 1500 гривень.
Крім цього, 03.05.2018 року приблизно о 05:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу входу в гуртожиток №4 ЛНУ ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького, за адресою м. Львів, вул К. Левицкього,67а, маючи умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_10 , який виразився у тому, що ОСОБА_7 тримаючи у правій руці розкладний ніж, скерував його в сторону ОСОБА_10 з вимогою передати всі цінні речі, що є у потерпілого, тим самим вчинив психічне насильство щодо ОСОБА_10 . В подальшому потерпілий остерігаючись за своє життя та здоров`я, не чинив опору та віддав свій мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору вартістю 1000 грн, що був у пластикову чохлі вартістю 100 грн. і в якому була вставлена сім-картка вартістю 50 грн. на рахунку якої були кошти в сумі 30 грн, навушники до мобільного телефону вартістю 300 грн, срібний браслет на руку вартістю 1275 грн, срібний ланцюжок вартістю 2256 грн, шкіряний гаманець вартістю 800 грн. Своїми діями обвинувачений заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 6161 гривень.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України.
Суд першої інстанції не врахував і не надав об`єктивної оцінки всім обставинам, які мають значення для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, а саме ступеню тяжкості, обставинам вчинення злочинів і даним про особу обвинуваченого, прийшов до необґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, належних і достатніх мотивів прийняття такого рішення не навів. Прокурор наголошує, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, у якого судимість не знята і не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальні правопорушення, що також негативно характеризує особу обвинуваченого та ставить під сумнів можливість його виправлення без відбування покарання та небезпечність для суспільства.
Судом не надано оцінки тому, що ОСОБА_7 будучи судимий за умисний майновий злочин, продовжив вчиняти злочини проти власності, у тому числі з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи.
Прокурор вказує, що відсутні визначені ст. 75 КК України підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням і таке звільнення не здатне запобігти вчиненню ним інших злочинів. Щире каяття повинно ґрунтуватись на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, бажанні виправити ситуацію, що склалася. Однак, неодноразове притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, свідчить про те, що належних висновків він не зробив, виправити ситуацію не бажає, а висловлене ним каяття слід розцінювати лише як намагання уникнути покарання. При призначенні покарання судом також враховано, що обвинувачений примирився з потерпілими. Водночас, примирення не є визначальним для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення. Таке звільнення, згідно із ст. 75 КК України, здійснюється на підставі обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, виходячи із тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи у їх сукупності.
Вищенаведеним обставинам у їх поєднанні суд першої інстанції не дав відповідної оцінки, передусім з точки зору суспільної небезпечності винної особи. Звільнення у даному випадку ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не сприятиме досягненню мети покарання, яка також полягає у запобіганні новим злочинам як обвинуваченим, так і іншими особами, виконанню завдань кримінального судочинства щодо захисту прав і свобод людини від злочинних посягань. Отже, просить суд апеляційної інстанції всі ці обставини врахувати та апеляцію задоволити.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Якщо рішення суду не буде ґрунтуватись на цих трьох основних вимогах, то таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону у відповідності до ст. 409 КПК України є підставою для скасування такого судового рішення.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, 25.03.2018 року о 05 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні коридору будинку АДРЕСА_2 , який перебуває на балансі ЛКП «Управитель», діючи повторно, з корисливих мотивів, використовуючи заздалегідь підготовлену викрутку, викрав, демонтувавши із стіни на другому поверсі один латунний кутник вартістю 500 грн. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел на третйому поверсі вказаного приміщення аналогічним способом викрав два латунних кутника загальною вартістю 1000 гривень. Своїми діями обвинувачений заподіяв матеріальну шкоду ЛКП «Управитель» у сумі 1500 гривень.
Крім цього, 03.05.2018 року приблизно о 05:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу входу в гуртожиток №4 ЛНУ ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького, за адресою м. Львів, вул К. Левицкього,67а, маючи умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинив напад на потерпілого ОСОБА_10 , який виразився у тому, що ОСОБА_7 тримаючи у правій руці розкладний ніж, скерував його в сторону ОСОБА_10 з вимогою передати всі цінні речі, що є у потерпілого, тим самим вчинив психічне насильство щодо ОСОБА_10 . В подальшому потерпілий остерігаючись за своє життя та здоров`я, не чинив опору та віддав свій мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору вартістю 1000 грн, що був у пластикову чохлі вартістю 100 грн. і в якому була вставлена сім-картка вартістю 50 грн. на рахунку якої були кошти в сумі 30 грн, навушники до мобільного телефону вартістю 300 грн, срібний браслет на руку вартістю 1275 грн, срібний ланцюжок вартістю 2256 грн, шкіряний гаманець вартістю 800 грн. Своїми діями обвинувачений заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 6161 гривень.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і ніким не оспорюється.
Вина ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій не оспорюється в апеляційній скарзі, його дії, на думку колегії суддів, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185, ч.1 ст.187 КК України.
Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити, що згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Окрім того, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого та обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчинення нею нових злочинів.
Зазначеним вимогам оскаржуваний вирок в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання на підставі ст.75 КК України не відповідає.
Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, рішення про застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України обґрунтоване формально, лише узагальнюючим посиланням на обставини справи і особу винного.
Водночас ч.1 ст.75 КК України зобов`язує суд при розгляді питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням враховувати тяжкість злочину, дані про особу винного та інші обставини справи, які дають підстави зробити висновок про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Матеріали справи свідчать про відсутність обставин, які б могли слугувати підставою для застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, раніше до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак, вчинення ним нового злочину свідчить про те, що обвинувачений належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і продовжує злочинну діяльність, нехтуючи довірою, раніше проявленою до нього судом. Окрім цього, врахуванню підлягає і те, що примирення не є визначальним для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання у кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення. Таке звільнення, згідно із ст. 75 КК України, здійснюється на підставі обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, виходячи із тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи у їх сукупності.
Наведене вказує про чітку спрямованість обвинуваченого на вчинення суспільно небезпечних дій, незважаючи на ступінь їх суспільної небезпеки.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням у суду першої інстанції не було. А тому, вирок у цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в апеляційному порядку відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 407 КПК України.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що останній не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, думку потерпілого.
Враховуючи вимоги ст.65 КК України, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства, що на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню. а вирок першої інстанції в частині призначення покарання скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок безпідставного застосування положень ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити.
Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 10.05.2019 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України скасувати в частині призначення обвинуваченому покання та ухвалити в цій частині новий вирок.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187 КК України, та призначити покарання:
- за ч.2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;
-за ч.1 ст. 187 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;
На підставі ч.1ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити покарання 4 (чотири) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 14.03.2019 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання рахувати з моменту його фактичного затримання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку апеляційного суду.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії вироку.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11 ОСОБА_12