№ 336/2627/21
н/п 1-кп/336/487/2021
У Х В А Л А
іменем України
28 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000048 від 09.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніхдітей, який має вищу освіту, працює на посаді техніка з технічного обслуговування повітряних суден категорії «А» в ДП «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МіГремонт», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 сiчня 2021 року, приблизно о 21 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технiчно справним автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі проїжджої частини автодороги «Харків-Сімферополь» по території населеного пункту м. Запоріжжя, зі сторони вул. Чарівної в напрямку вул. Ігоря Сікорського.

Попереду, у попутному з водієм ОСОБА_4 напрямку, в межах лівої смуги руху здiйснював невстановлений вантажний автомобіль.

В цей же час, у зустрічному водію ОСОБА_8 напрямку, здійснював рух автомобіль «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 . В салоні вказаного автомобіля в якості пасажира перебував ОСОБА_9 .

В районі буд. 4, розташованого по вул. Вороніна в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_4 , рухаючись по вищевказаній автодорозі, реагуючи на зменшення швидкості вантажного автомобіля, який рухався попереду, у попутному з ним напрямку, не дотримуючись безпечної дистанції, з метою уникнути з ним зіткнення, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінивнапрямок свого руху вліво, в результаті чого виїхав на зустрічну смугу руху, де передньою лівою частиною кузова керованого ним транспортного засобу допустив зіткнення з передньою лівою частиною кузова автомобіля «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 .

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 вiд 10.10.2001,зі змінами, відповідно до яких:

- п.10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 13.1: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки. особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1. 13.1. Правил дорожнього руху України, згідно з висновком інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № CE-19/108-21/1065-IT вiд 04.03.2021, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КНП «ЗОКЛ» ЗОР.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 81-п вiд 18.02.2021, закритий перелом голівки лівої стегнової кістки зi зміщенням кісткових фрагментів; садна в області верхньої третини правої гомілки по передній поверхні у ОСОБА_6 кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 утворилися від дії тупого(их) предмета(iв). Не виключається можливість виникнення виявлених тілесних ушкоджень в

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за викладених в обвинувальному акті обставин, в скоєному щиро розкаявся, відшкодував моральну шкоду. Заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_6 .

Захисник підтримала клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений відшкодував спричинену ним моральну шкоду, він підтримує клопотання ОСОБА_10 , просить звільнити останнього від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження закрити, цивільний позов залишити без розгляду.

Представник потерпілого, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 застрахована, а тому шкоду на лікування та ремонт транспортного засобу має відшкодувати страхова компанія, а моральну шкоду потерпілому відшкодував обвинувачений, вважала за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_4 , звільнити його від кримінальної відповідальності, закрити провадження у справі, цивільний позов залишити без розгляду.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» в судові засідання не з`являвся, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Прокурор не заперечує проти задоволення заявленого клопотання та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого та потерпілого.

Суд, думку прокурора, потерпілого, його представника, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

В судовому засіданні встановлено, що діяння, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 дійсно мало місце. У стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що б виключало звільнення на підставі ст. 46 КК України, обвинувачений не перебував.

Вказане діяння містить склад злочину, який кваліфікується судом за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та відноситься до необережних нетяжких злочинів.

Пояснення, надані обвинуваченим в суді, повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Як вбачається з матеріалів справи та показань обвинуваченого ОСОБА_4 , наданих в судовому засіданні, обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєному злочині, та повністю відшкодував потерпілому завдану моральну шкоду.

Його цивільно-правова відповідальність, як водія на момент ДТП застрахована ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на підставі полісу 202373912, що визнається усіма учасниками справи, а тому відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого та його майну,можливо на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

На підставі викладеного, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід закрити, а обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 257 ЦПК України встановлено право позивача заявити клопотання про залишення позову без розгляду.

Враховуючи заяву цивільного позивача про залишення позовної заяви без розгляду та закриття кримінального провадження, суд вважає за необхідне цивільний позов залишити без розгляду.

Щодо розподілу процесуальних витрат, а саме витрат на проведення судових інженерно-технічних експертиз, суд приходить до таких висновків.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В силу ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком.

Як зазначає ВП ВС, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

За наведеного, суд доходить до висновку, що з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № CE-19/108-21/1065 IT вiд 04.03.2021 у розмірі 1961 гривень 40 копійок, судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження № CE-19/108-21/597-IT вiд 05.03.2021 у розмірі 2615 гривень 20 копійок, судової інженерно-транспортної експертизу за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортних засобів № CE-19/108-21/602-IT від 03.03.2021, вартістю 1961 гривень 40 копійок, розмір витрат на проведення яких підтверджена відповідними довідками, а всього на суму 6538 гривень.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Як вбачається із матеріалів провадження, в ході досудового розслідування було накладено арешт на автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Відомостей про скасування арешту матеріали справи не містять. Відтак, суд вважає за необхідне скасувати накладені на транспортні засоби арешти

Як свідчать розписки від 02.03.2021, власники отримали автомобілі на відповідальне зберігання.

Доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 284 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 6538 гривень.

Скасувати накладені ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2021 арешти на транспортні засоби: автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Речові докази:

- автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити в розпорядженні ОСОБА_4

- автомобіль «ВАЗ-2104», реєстраційний номер НОМЕР_4 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити в розпорядженні ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня проголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1