Номер провадження:1-в/521/638/21
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
05 жовтня 2021 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теплиця, Арцизького району, Одеської області, громадянина України, раніше судимого, засудженого 10.10.2018 року вироком Арцизького районного суду Одеської області за ч.2 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК до 4 років 2 місяця позбавлення волі.
Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 ; інші учасники, які приймали участь у судовому розгляді: представник ДУ «ОВК (№ 14)» - ОСОБА_5
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Клопотання розглядалось за ініціативою засудженого.

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
З клопотання встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ОВК (№14)» за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 10.10.2018 року, відповідно до якого його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК та призначено остаточне покарання з урахуванням вимог ст. ст. 70, 71 КК у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.
Засуджений просить застосувати до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

3.Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що підстави для застосування умовно-дострокового звільнення відсутні. Засуджений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, має діюче стягнення. Не сплатив судові витрати.

Представник колонії в судовому засіданні висловив думку на розсуд суду.

Засуджений просив клопотання задовольнити в повному обсязі та застосувати до нього ст. 81 КК.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши клопотання та надані адміністрацією установи документи, вислухавши думку прокурора, представника установи, засудженого, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити, з наступних підстав.

Питання яке підлягало вирішенню у вказаному провадженні стосувалось особистості засудженого ОСОБА_3 та інформативних відомостей про нього в частині сумлінної поведінки і ставлення до праці, які дадуть право на умовно-дострокове звільнення такої особи.

Підстави і порядок умовно-дострокового звільнення та право суду на його застосування регулюється ст. 81 КК.

Так, загально відомо, що закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1)доведення засудженим свого виправлення та 2)фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.

Щодо другої умови, засуджений ОСОБА_3 відбув більше двох третин покарання, призначеного вироком суду. Відповідно формально за такою умовою він має право на застосування до нього положень ст. 81 КК.

Інше питання пов`язане лише з доведенням свого виправлення, яке пов`язується із сумлінною поведінкою та ставленням до праці під час відбування покарання.

Питання сумлінної поведінки та ставлення до праці очевидно можливо встановити лише після тривалого спостереження за життям особи в тих умовах, яких вона перебуває.

Зазвичай таку інформацію суд може отримати лише після дослідження документів які надані адміністрацією установи виконання покарань, які складаються з характеристики на засудженого та довідки про стягнення і заохочення.

Однак, на думку суду, не менш значущим, з точки зору інформативності є безпосереднє спілкування з особою під час судового засідання, а також безпосередня характеристика засудженого особою, яка здійснює кожного дня нагляд за поведінкою та роботою такої особи. Такий наглядач, очевидно краще за інших зможе надати оцінку особистості людині, яка перебуває в певних життєвих обмеженнях.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився в с. Теплиця Арцизького району Одеської області, проживав в с. Теплиця Арцизького району Одеської області. Має середньо-спеціальну освіту, за спеціальністю водій-тракторист. Працював на будівництві. Одружений, має трьох дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Раніше неодноразово судимий, а саме 7 разів, включно з останньою судимістю за якою відбуває покарання. Загальна характеристика кримінальних правопорушень, які були вчинені засудженим та за які він був засуджений, свідчать про вчинення дій направлених на викрадення чужого майна, а також зберігання наркотичних засобів, без мети збуту. Останні, за часом вчинення, кримінальні правопорушення стосуються також порушення права власності та у сфері обігу наркотичних засобів.

Тобто, за загальною характеристикою ОСОБА_3 є особою, яка не має як необхідної для розуміння суспільних відносин освіти так і правильного виховання, яке б надавало людині можливість бачити світ навколо себе, як дружні та позивні взаємовідносини між людьми.

Однак, відсутність таких чинників в особистості не може бути підставою для механічного висновку про відсутність підстав для думки про сумлінну поведінку та ставлення до праці.

За довідкою про стягнення та заохочення у ОСОБА_3 є діюче стягнення, за зберігання заборонених предметів (саморобні гральні карти). Заохочень не має. З пояснень засудженого вбачається, що заборонені предмети (гральні карти) йому не належать. Вони знаходились у тумбочці, яка розподілена між двома засудженими. У даному випадку між ним і ще одним засудженим. Вказаний засуджений звільнився з місць позбавлення волі і залишив у тумбочці вказані гральні карти. Коли адміністрація здійснювала перевірку після його звільнення, встановила їх у тумбочці, звинувативши його у зберіганні.

Був працевлаштований в ливарному цеху. Однак в зв`язку із хворобою (Гепатіт С) та високим негативним впливом на стан здоров`я такої роботи, змінив працевлаштування на цех з переробки тютюну. Намагається бути корисним в умовах колонії.

Суду нажаль не надані відомості особою, безпосереднім наглядачем над життям ОСОБА_3 в умовах ізоляції. Така характеристика, була б важливим засобом для розуміння в цілому ОСОБА_3 як людини. Характеристика, що надана в письмовому вигляді, фактично лише формально показує думку певної посадової особи установи виконання покарань на поведінку засудженого, без жодних прикладів поведінки засудженої особи.

Натомість безпосереднє опитування ОСОБА_3 під час судового засідання, надало змоги частково зрозуміти останнього, його нахили, життєві пріоритети та бачення свого життя за межами колонії. У випадку звільнення хоче повернутись на роботу та до своєї сім`ї. Знаходячись у віці 46 років, він зрозумів, що бажає змінити як своє ставлення до свого життя так і ставлення до оточуючих людей.

За загальною характеристикою він є особою не конфліктною, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Відповідно до ст. 126 КВК до підвищення загальноосвітнього рівня прагне шляхом навчання в ОНЦ № 14 та здобув спеціальність столяр будівельник та повар. Згідно ст. 127 КВК участь у роботі самодіяльних організацій приймає шляхом відвідування храму установи.

Слід зазначити також, що виконання призначеного судом покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових злочинів. Разом з тим, є очевидним, що в певних випадках подальше виконання покарання є не тільки не доцільним унаслідок досягнення цілей покарання у процесі його відбування, але й не гуманним по відношенню до засудженої особи.

Позиція прокурора у даному провадженні на думку суду є занадто формальною та такою, яка не відповідає особистості ОСОБА_3 . Формально дивлячись лише на минуле такої особи безумовно, можливо скласти думку про його зіпсовану сутність.

Суд далекий від думки, що знаходячись в умовах ізоляції, людина всім своїм способом думок здатна на перевтілення в іншу ніж була людину тільки завдяки наполегливій і тяжкій праці. Покарання за загальною європейською науковою думкою повинно бути застосовано тільки для того «щоб це слугувало відплатою і острахом, оскільки тільки ці два приводи служать підставою для того, щоб одна людина законно заподіяла іншій зло, те, що ми називаємо покаранням»1.

«Кожне порушення може бути покарано до такої міри і з такою суворістю, щоб це було невигідно для злочинця, дало йому привід для каяття і злякало інших, спонукавши їх утриматися від подібних вчинків»2.

У даному випадку, самі властивості кримінальних правопорушень, їх тяжкість, фактичні обставини з урахуванням особистості обвинуваченого свідчать про факт необхідності розумного покарання ОСОБА_3 , яке на думку суду вже відбулось. Матеріальних претензій потерпілі по провадження не заявляли. Згідно довідки з ДУ «ОВК №14» виконавчий лист щодо стягнення процесуальних витрат, до установи не надходив, а тому в цій частині позиція прокурора також неспроможна. Окрім того, засуджений пояснив, що взагалі не має жодних грошових коштів на виплату судових витрат і зможе їх погасити, лише при наявності роботи, з гідною оплатою праці.

Станом на 05.10.2021 року, тобто на день винесення ухвали, засуджений відбув 3 роки 1 місяць 15 днів.Вказаний строк покарання суд вважає достатнім для формальної думки про виправлення і попередження нових правопорушень.

Тобто очевидно, що у даному випадку засуджений навіть не відбувши всього строку покарання, є такою особою, яка понесла заслужену кару за свої вчинки щодо викрадення чужого майна та зберігання при собі з метою особистого вживання речовини рослинного походження. Суд впевнений, що ОСОБА_3 очевидно усвідомив всі негативні наслідки своїх дій. Є також очевидним, що за таке невелике правопорушення не за нормою закону, а за своїм змістом подальше відбуття особою покарання не буде відповідати ані цілям закону, а не формальній справедливості. Навіть, у випадку помилки щодо позитивного перевтілення особи на законослухняну, подальше відбуття покарання жодним чином не виправить мислення такої особи.

Не можна також оцінювати особистість завжди за її минулими судимостям, оскільки за кожне порушення закону, ОСОБА_3 поніс відповідне покарання. Певні характеристичні риси будь-якої особи дійсно можливо скласти за допомогою інформації про судимість. Натомість не можна ототожнювати таку людину тільки із стереотипом поганої людини, яка не заслуговує на довіру суспільства. Суд вважає, що ОСОБА_3 не є суспільно небезпечною особою, яка втратила можливість бути повноцінним членом суспільства, в тому числі і тому, що окрім крадіжок та злочину у сфері обігу наркотичних засобів, ОСОБА_3 інших тяжких або особливо тяжких злочинів (наприклад більш суспільно небезпечних проти життя і здоров`я людини) не вчиняв.

Суд також вважає, що особистість засудженого, за мовою, висловлюваннями та здатністю передавати свої почуття і емоції, які були доступні для спостереження в судовому засіданні не створює думки про людину яка не заслуговує на розумну довіру іншої людини.

Суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 має підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та має право на застосування такої позитивної норми до нього. Відбувши більшу частину покарання, ОСОБА_3 на думку суду, довів своє виправлення, а тому суд приймає рішення про звільнення його умовно-достроково.

Суд також враховує той факт, що звільнення у даному випадку є умовним, оскільки воно не є остаточним. Особа звільняється від частини строку призначеного покарання за певної умови невчинення будь-якого нового злочину протягом невідбутого строку покарання, який залишається.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч. ч. 2, 3 ст. 81 КК, ст. ст. 537, 539КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Висновки суду.
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з місць позбавлення волі, умовно - достроково, на не відбутий строк 01 рік 16 днів (станом на 05.10.2021 р.).
2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Джон Локк, Твори в 3-х Томах, Видавництво «Думка» 1988 рік, Том 3 «Два трактати про правління» 1679-1689 роки, Книга друга, Глава ІІ, а. 265-266; 268.

[2] Л.М. Толстой, Роман «Воскресіння» 1889-1899 роки, Частина 2, Глава XL.

1 Джон Локк, Твори в 3-х Томах, Видавництво «Думка» 1988 рік, Том 3 «Два трактати про правління» 1679-1689 роки, Книга друга, Глава ІІ, а. 265-266.
2 Джон Локк, Твори в 3-х Томах, Видавництво «Думка» 1988 рік, Том 3 «Два трактати про правління» 1679-1689 роки, Книга друга, Глава ІІ, а. 268.