печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4888/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 від 20.12.2019 про закриття кримінального провадження №0001461, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляд слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 від 20.12.2019 про закриття кримінального провадження №0001461, внесеного до ЄРДР 07.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Обґрунтовуючи вищезазначену скаргу, заявник вказав наступне.

Печерським УП ГУНП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001461, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Відповідно до обставин вчиненого кримінального правопорушення, 06.04.2018 р. приблизно о 18 год. 25 хв. за адресою: вул. Архітектора Городецького, 9, м. Київ, невстановленою особою було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником (батьком) якої є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 31.07.2019 р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні № 0001461 було повідомлено про підозру у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливо зухвалістю (хуліганство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. 20.19.2019 р. прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001461 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Скаржник вважає, що даною постановою порушуються права потерпілої, а сама постанова винесена всупереч вимогам законодавства, оскільки в основу оскаржуваної постанови покладено висновок судово-психіатричної експертизи № 157, проведеної 19.11.2019 р. Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, яким не надано однозначних відповідей та обґрунтувань на питання щодо перебування ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення у стані осудності, а також щодо наявності підстав для застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, та є підстави для проведення повторної експертизи. Крім того, заявник вказує, що прокурор, беручи до уваги наявність висновку експерта у кримінальному провадженні, відповідно до якого ОСОБА_7 у теперішній час виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдрому залежності, з розладами особистості і потребує лікування з цього приводу, був зобов`язаний звернутися до суду із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, оскільки відповідно до ст.93 КК України вказане питання вирішується виключно судом. Як стверджує заявник, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження прокурор фактично вирішив питання про недоцільність застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, що належить до виключної компетенції суду. На підставі викладеного, ОСОБА_3 просить постанову прокурора про закриття даного кримінального провадження скасувати і направити до Печерського УП ГУНП у м. Києві для проведення досудового розслідування.

У судове засідання заявник неодноразово та протягом тривалого часу не з`являється, хоча про час, місце і дату судового засідання повідомляється завчасно та належним чином.

Протягом часу перебування скарги в провадженні суду, з 03.02.2020, від ОСОБА_3 жодних заяв не надходило.

З урахуванням викладеного, принципів диспозитивності кримінального провадження та розумності строків, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 було надано достатньо можливостей для реалізації свого права для явки до суду і участі в розгляді скарги, або ж повідомлення своєї процесуальної позиції по суті скарги іншим чином (телефоном, електронною поштою, які наявні на офіційному сайті суду), або ж звернення до суду із клопотанням про поважність причин неявки та відкладення розгляду, проте особа цим правом не скористалась.

На підставі викладеного слідчий суддя не вбачає доцільності в подальшому відкладенні розгляду через неявку заявника.

Прокурор у судове засідання не з`явився. Про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Водночас прокурором скеровано слідчому судді для огляду та дослідження матеріали закритого кримінального провадження № 0001461 від 07.04.2018. У супровідному листі, долученому до скерованих матеріалів, прокурор просив здійснити розгляд скарги без його участі, а також надіслав суду письмові заперечення на скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття даного кримінального провадження, в якій зазначив, що вищенаведена скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Слідчим суддею, з урахуванням викладеного, принципу диспозитивності кримінального провадження, визнано можливим розглянути скаргу у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши скаргу та матеріали закритого кримінального провадження № 0001461 від 07.04.2018, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скаргу подано належною особою, порушення строків її подання слідчим суддею протягом розгляду справи не встановлено.

Як вбачається з матеріалів закритого кримінального провадження, слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001461 від 07.04.2018 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.04.2018 приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_7 перебував у центральній частині міста Києва, а саме на вулиці Архітектора Городецького, поруч із будинком №9. Побачивши на тротуарі малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_7 раптово виник умисел на протиправне, грубе порушення громадського порядку, у зв`язку з чим останній підбіг до ОСОБА_4 , яка йшла поруч зі своє нянею ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_7 , різкими рухами почав хапати ОСОБА_4 за різні частини тіла, супроводжуючи свої дії висловленням нецензурної лайки, в той час ОСОБА_9 намагалась припинити дії ОСОБА_7 , відсторонити його від ОСОБА_4 та кликала на допомогу перехожих. ОСОБА_7 не реагував на зауваження ОСОБА_9 . В подальшому, в ході опору громадянки ОСОБА_9 громадянину ОСОБА_7 , вони разом із малолітньою ОСОБА_4 впали на асфальт. Так, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на грубе порушення громадського порядку, проявляючи явну неповагу до суспільства та особисту зухвалість, продовжував свої протиправні дії, застосовуючи фізичне насильство щодо малолітньої ОСОБА_4 тим самим принижуючи її честь та гідність. Надалі, перехожими особами було припинено неправомірні дії ОСОБА_7 та його затримано. Вказані дії ОСОБА_7 призвели до виникнення у малолітньої ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, а саме садна лобно-вилицево-скроневої ділянки зліва, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

31.07.2019 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство).

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 від 20.12.2019 кримінальне провадження № 0001461 від 07.04.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після його всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Частина 2 статті 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з абз.3 ч.4 ст.284 КПК України прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Суб`єктом кримінального правопорушення, у відповідності до ч.1 ст.18 КК України, є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

За змістом оскаржуваної постанови та з матеріалів провадження вбачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження у органу досудового розслідування виникла необхідність у проведенні амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи з метою визначення психічного стану підозрюваного у конкретні проміжки часу і відносно певних обставин, що становлять інтерес для органів слідства, оскільки виникли сумніви щодо психічної повноцінності підозрюваного.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №157 від 19.11.2019, у період кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , останній виявляв ознаки тимчасового розладу психічної діяльності і за психічним станом у зазначений період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів закритого кримінального провадження, 28.01.2020 слідчим СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 допитано експерта ОСОБА_11 , який роз`яснив відповіді на поставлені питання висновку судово-психіатричного експерта №157 від 19.11.2019, надавши роз`яснення, згідно з якими ознаки тимчасового розладу психічної діяльності, які виявляв ОСОБА_7 у період часу з 06.04.2018, перестали існувати на момент проведення 23.01.2019 амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи в КЗ КОР «ОПНМО» підекспертного ОСОБА_7 , згідно з описом психічного стану ОСОБА_7 на період 23.01.2019.

Таким чином, висновок судово-психіатричного експерта № 157 від 19.11.2019 р. вказує на неосудність ОСОБА_7 в момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак не вказує на потребу в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру, оскільки у період кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , останній виявляв ознаки тимчасового розладу психічної діяльності і за психічним станом у зазначений період часу не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Щодо твердження скаржника про віднесення питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру до виключної компетенції суду, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.511 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Про закриття кримінального провадження прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом. Постанова про закриття кримінального провадження надсилається до місцевих органів охорони здоров`я. Таким чином, на стадії досудового розслідування питання про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру вирішується слідчим, прокурором за наявності підстав, передбачених ст.503 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що органом досудового розслідування проведено необхідний і достатній обсяг слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій з метою повного, всебічного та неупередженого встановлення всіх обставин кримінального провадження, доводи заявника спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколом допиту експерта ОСОБА_11 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303,304,306,307,309,376 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 від 20.12.2019 про закриття кримінального провадження №0001461 від 07.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1