У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, маючого на утримані двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, разом з тим слідчий суддя дійшов помилкового висновку про те, що надані слідчим докази не доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч. 1 ст.177 КПК України та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим, дані на особу підозрюваного, вважає, що відносно підозрюваного доцільно обрати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 20.11.2021 близько 21.00, точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у транспортному засобі марки ВАЗ 24213 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , проїжджали по полю, розташованому на відстані близько 6 км від с. Українка Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області, точне місце під час досудового слідства не встановлено. В цей час, вказані особи помітили у полі проїжджаючий транспортний засіб моделі «HYUNDAI TUCSON» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , зеленого кольору під керуванням ОСОБА_13 , на передньому пасажирському сидінні якого знаходився ОСОБА_14

ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вважаючи, що особи що перебувають в транспортному засобі «HYUNDAI TUCSON», займаються незаконним полюванням, намагалися зупинити вказаний транспортний засіб, а саме почали рухатися за ним з метою його зупинення.

В ході переслідування транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON» у ОСОБА_6 , з підстав особистого неприязного відношення до осіб, які займаються незаконним полюванням, виник умисел на позбавлення життя одного з пасажирів відповідного транспортного засобу.

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя людини, розуміючи наслідки ураження людини вогнепальною зброєю, знаходячись на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу ВАЗ 24213 з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , висунувши з вікна із застосуванням наявної у нього рушниці моделі «BERETTA xplor unico, A400 xplor I2CA unico made in Italia BATENTED» здійснив не менше двох пострілів у напрямку переднього пасажирського сидіння транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON», де перебував ОСОБА_14 , з метою позбавлення його життя. Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження вигляді сліпого вогнепального дробового поранення голови, передпліччя та кисті правої руки.

При цьому ОСОБА_6 , не зміг довести свій злочинний умисел по позбавленню життя ОСОБА_14 до кінця, з причин, що не залежали від його волі, а саме у зв`язку з тим, що частина дрібу випущена ним з рушниці була зупинена корпусом транспортного засобу «HYUNDAI TUCSON», а також у зв`язку з тим, що вказаний транспортний засіб, зміг відірватися від переслідування, ОСОБА_6 , що унеможливило додаткове застосування зброї ОСОБА_6 .

21.11.2021 ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що надані слідчим докази не доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 115 КПК України, а тому відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України, вважав необхідним відмовити в застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно п.1 ч.1, ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя при недоведеності прокурором обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, прийшов до правильного висновку, про необґрунтованість підозри, що підтверджується матеріалами клопотання та судового провадження.

Так, зі змісту клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, а саме у незакінченому замаху на вбивство.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним інкримінованого злочину слідчий мотивує зібраними у кримінальному провадженні доказами. Разом з тим, покази підозрюваного та досліджені в судовому засіданні докази в своїй сукупності не містять фактичних даних, які підтверджували б вчинення ОСОБА_6 замаху на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, оскільки наявність такого умислу нічим не підтверджена.

При цьому, як вірно зазначено слідчим суддею, в даному провадженні наявні дві версії події: перша - озвучена потерпілим та свідком, який був присутнім в салоні його автомобілю, та відтворена в підозрі, друга - озвучена підозрюваним і ще трьома свідками, про то що саме з автомобіля потерпілого пролунав перший постріл та цей постріл пошкодив лобове скло навпроти підозрюваного, а постріл з автомобіля "Нива" у відповідь та мав метою пошкодити транспортний засіб можливих браконьєрів.

Перевагу версії потерпілого відповідно до коментарів з боку сторони обвинувачення, що відтворено в підозрі, надано лише з того, що підозрюваний та троє свідків, які перебували в автомобілі разом з ним, пов`язані дружніми узами, а тому є сумніви в правдивості показів цих свідків.

Тобто в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні докази, які підтверджували обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 саме замаху на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому.

За такого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозра не може ґрунтуватись лише на припущеннях та повинна бути підтверджена об`єктивними даними.

Враховуючи, що прокурором наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України, не доведено, слідчий суддя був позбавлений можливості оцінити існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та застосувати до підозрюваного будь-який запобіжний захід, в тому числі і більш м`який, ніж той, що зазначений у клопотанні. Тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не заслуговують на увагу посилання прокурора на те що судом не враховано ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, зокрема й позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших регламентує, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доведення прокурором обставин щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення є обов`язковим.

Згідно із визначенням Європейським судом з прав людини поняття, обґрунтована підозра, це добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні данні, які б свідчили про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, слідчий суддя правильно відмовив в задоволенні клопотання слідчого, з огляду на положення ч.1, 2 ст.194 КПК України.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді