ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2171/21 Справа № 216/1205/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, працюючого слюсарем ТОВ «Дизельтехсервіс», одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік, із відрахуванням в дохід держави 20% із суми заробітку ОСОБА_7 .. Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь позивача суму в розмірі 30000 грн.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Як встановлено судом, 08 грудня 2019 року приблизно о 11:30 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля власного будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вчинив сварку з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , в ході якої ОСОБА_7 , відрізком металевої труби, яку утримував в руках, став завдавати ОСОБА_9 численних ударів в різні анатомічні ділянки тіла, після чого кинув вказаний відрізок металевої труби в спину ОСОБА_9 , в наслідок чого останній впав на землю.
Побачивши протиправні дії ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_9 ОСОБА_8 підійшла до свого чоловіка та стала допомагати підвестись на ноги, зробивши зауваження ОСОБА_7 з приводу його неправомірних дій.
Зауваження ОСОБА_8 , обурило ОСОБА_7 та викликало у нього почуття гострої неприязні до ОСОБА_8 та намір на спричинення їй тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 приблизно о 11:35 год. 08 вересня 2019 року, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , з багажника належного йому автомобіля «ВАЗ 2104» р. н. НОМЕР_1 , що перебував поряд, дістав металевий г-подібний балонний гайковий ключ торцевого тапу, таким чином підшукавши собі знаряддя злочину, діючи умисно, з мотивів раптово виниклої гострої неприязні до ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, і бажаючи їх настання, утримуючи вище вказаний металевий гайковий ключ у правій руці, завдав ОСОБА_8 , яка стояла розвернута до нього обличчям, одного удару вказаним гайковим ключем в ділянку правого передпліччя ОСОБА_8 .
Після цього ОСОБА_7 , припинив свої дії та покинув місце вчинення злочину, а потерпіла ОСОБА_8 з отриманими тілесними ушкодженнями звернулась за медичною допомогою до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №3 «ДОР»».
Внаслідок умисних, злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми верхньої третини правого передпліччя, які відповідно до висновку експерта №156 від 05 лютого 2020 року, за своїм характером відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня).
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 122 КК України в частині призначеного йому покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, мотивуючи такі вимоги тим, що призначене судом першої інстанції покарання через свою м`якість не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого. Вважає, що суд не прийняв до уваги те, що обвинувачений вчинив злочин щодо своєї троюрідної сестри, свою провину не визнав, у скоєному не розкаявся, під час судового розгляду вів себе зухвало, шкоду завдану потерпілій добровільно не відшкодував, а також, належним чином не врахував думку потерпілої, яка просила призначити суворе покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Обвинувачений в судовому засіданні із поданою апеляційною скаргою прокурора не погодився, проти її задоволення заперечував, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень статті 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти життя та здоров`я особи, яке виразилось в умисному середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але є таким, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря нарколога з приводу психічно поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, працює слюсарем ТОВ Дизельтехсервіс, за місцем роботи та проживання характеризується виключно позитивно.
Врахував і конкретні обставини кримінального провадження, а саме, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, наявність цивільного позову та думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання та призначив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік, із відрахуванням в дохід держави 20% із суми заробітку обвинуваченого, яке повністю відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів прокурора про те, що судом першої було призначене невідповідне обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого покарання. Колегія суддів не погоджується із думкою прокурора про те, що призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання у виді обмеження волі сприятиме меті перевиховання останнього та виправлення. Навпаки, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що покарання у виді виправних робіт не тільки сприятиме досягненню мети покарання, а й буде сприяти наповненню коштами державного бюджету, дозволить обвинуваченому зберегти місце роботи та продовжити працювати слюсарем ТОВ Дизельтехсервіс, отримувати заробітну плату і виплачувати задоволений вироком суду цивільний позов потерпілої, а також зберегти соціальну позицію в суспільстві.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 122 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4