Справа № 627/83/21
Провадження № 1-кп/639/250/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілого юридичної особи СБ України в Харківській області ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку п. 20-5 Перехідних положень КПК України клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рамках об`єднаних кримінальних проваджень №0002148 від 10.09.2018 року та №0000575 від 07.02.2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 345, ст. 348 КК України

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 345, ч. 2 ст. 345, ст. 348 КК України,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України матеріали кримінального провадження були розподілені колегії суддів у складі: головуючий ОСОБА_1 , судді ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ..

Чергове судове засідання по вказаній справі було призначено на 20.09.2021 року о 09:30 год.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закінчується 20.09.2021 року.

Суддя зі складу колегії суддів ОСОБА_14 з 30.08.2021р. перебуває на лікарняному.

Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Призначити наступне судове засідання до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не виявляється за можливе.

17.09.2021р. до суду надійшли письмові клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до абз 1, 5 п. 20-5 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 (з відповідними змінами), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19) на етриторії України установлено карантин до 01 жовтня 2021р.

Отже, враховуючи, що на території України встановлено карантин, суддя зі складу колегії суддів ОСОБА_14 перебуває на лікарняному та не може приймати участь в розгляді справи, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неможливо розглянути клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначеним колегіальним складом суду, вони підлягають розгляду головуючим суддею зі складу колегії суддів одноособово.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 днів, з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні перебуваючи на волі можуть переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих та свідків та можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, не зможуть забезпечити виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілого юридичної особи СБ України в Харківській області ОСОБА_13 підтримали заявлене клопотання та просили його задовольнити.

Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 заперечували проти задоволення клопотання прокурора через його необґрунтованість, просили змінити відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який не позбавлений з позбавленням волі, з огляду на те, що вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інкримінованих їм злочинах не підтверджена жодними належними та допустимими доказами, прокурор не довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначили, що обвинувачені вже тривалий час утримуються під вартою та прокурором жодним чином не доведено неможливості застосування до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтримали заперечення своїх захисників.

Суд, заслухавши думку учасників процессу, дослідивши матеріали справи в частині заявлених клопотань, приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.07.2021р. відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком до 20.09.2021 року включно.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 345, ст. 348 КК України, останній з яких є особливо тяжким злочином у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічним позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_6 ще обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

При вирішенні клопотань прокурора для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні клопотань прокурора суд враховує, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебуваючи на свободі можуть:

-переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки один із злочинів, який інкримінується ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно вимог ч.6 ст.12 КК України є особливо тяжким у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у посяганні на життя працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Таким чином, вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпечність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та можуть спонукати останніх до переховування від органу досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає міру покарання, пов`язану виключно з позбавленням волі строком від 9 до 15 років або довічним позбавленням волі;

-незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки наразі ще не розпочався судовий розгляд, всі потерпілі та свідки обвинувачення ще не допитані, що не виключає можливості обвинувачених їх схилити до зміни раніше наданих показів;

- враховуючи дані про особу обвинувачених, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, свідчить про наявність злочинних намірів і схильність обвинувачених до подальшого вчинення кримінальних правопорушень, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі, особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі; 2) вік та стан здоров`я обвинувачених, які тяжких захворювань чи інвалідності не мають; 3) дані про особу обвинувачених та їх репутацію, які раніше не судимі, мають постійне місце проживання, офіційне джерело доходу, наявністю в обвинуваченого ОСОБА_5 родини та чотирьох неповнолітніх дітей.

Доводи сторони захисту стосовно неналежності та недопустимості доказів, недоведеності вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягають оцінці шляхом аналізу усіх зібраних у кримінальному провадженні доказів в їх сукупності під час судового розгляду справи по суті відповідним складом суду.

Суд враховує, що наявність в обвинуваченого ОСОБА_5 родини та чотирьох неповнолітніх дітей, хоча і заслуговує на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшує.

Стороною захисту на теперішній час не доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшились або відпали в такому обсязі, що є достатніми для переконання суду в необхідності зміни запобіжного заходу.

Враховуючи складність кримінального провадження, обсяг та специфіку процесуальних дій, кількість обвинувачених, потерпілих та свідків по вказаному кримінальному провадженню, суд вважає, що на даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинувачених, такими, що виходять за рамки розумних.

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Обставини, наведені стороною захисту в судовому засіданні, в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», а також враховуючи суспільну небезпеку злочину, що полягає у свідомому застосуванні зброї відносно людей, суд вважає виправданим продовження щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливим застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо посилання сторони захисту про недоведеність належними та допустимими доказами обґрунтованості обвинувачення суд зазначає наступне.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.05.2021р. за результатами підготовчого провадження було призначено судовий розгляд по даному кримінальному провадженню.

На теперішній час по справі триває судовий розгляд, процедура якого врегульована § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, судом було виконано процесуальні дії, передбачені ст.ст. 342-349 КПК України, зокрема, визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, в порядку абз. 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України, головуючий суддя не наділений повноваженнями щодо вирішення питань, які належать до компетенції колегії суддів, яка розглядає відповідне кримінальне провадження, зокрема, щодо належності, допустимості та достатності доказів для доведення обвинувачення.

Змістом статей 367-369, 371, 374, 375 КПК України передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку складом суду, який здійснював судовий розгляд, простою більшістю голосів суддів, що входять до складу суду.

Доводи сторони захисту про порушення вимог ст. ст. 184, 199 КПК України при зверненні прокурором з відповідними клопотаннями та під час їх розгляду є безпідставними, адже статтею 184 КПК України встановлено вимоги до клопотання про застосування (обрання) запобіжного заходу, а не вимоги до клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Також аналіз положень ч. 1 (клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування), п. 2 ч. 3 ст. (клопотання повинно містити, окрім іншого, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування), ч. ч. 4, 5 (щодо суб`єкту, який розглядає клопотання слідчий суддя) ст. 199 КПК України свідчить, що ним врегульовано порядок продовження строку тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування, а не обвинуваченого в ході судового розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання захисників та обвинувачених про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволенню не підлягає, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 18 листопада 2021 року.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заставу, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 183, 331, 369372, 376, 392, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 18 листопада 2021 року включно.

Копії ухвали направити для виконання начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1