КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4925/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.03.2021 року задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності ОСОБА_10 , а саме:
1) квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ;
3) квартира за адресою: АДРЕСА_3 ;
4) квартира за адресою: АДРЕСА_4 ;
5) квартира за адресою: АДРЕСА_5 ;
6) квартира за адресою: АДРЕСА_6 ;

7) квартира за адресою: АДРЕСА_7 ;

8) квартира за адресою: АДРЕСА_8 ;
9) земельна ділянка за кадастровим № :03:019:0055 за адресою: АДРЕСА_9 .

Заборонено власникам, іншим особам, державним та приватним органам, установам, підприємствам та організаціям чи їх представникам відчужувати та розпоряджатися вказаним майном будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з виділом, поділом, відчуженням, реєстрацією та перереєстрацію прав власності, вчинення будь-яких інших правочинів із майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_7 подав в інтересах власника майна ОСОБА_6 апеляційну скаргу, у якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.03.2021 року в частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у цій частині відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник власника майна зазначає, що апелянт не було присутня під час розгляду клопотання прокурора, а тому не змогла надати документи на підтвердження права власності. Так, остання правомірно набула право власності на вищевказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу ОСОБА_11 , зареєстрованого в реєстрі за № 2444. Зазначений договір купівлі-продажу було укладено за 6 років до моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, на підставі якого розпочалося досудове розслідування.

Згодом, право власності на спірне майно було також визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_12 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2021 року.

Представник зазначає, що власник майна не має жодного відношення до розслідуваного кримінального правопорушення, а накладення арешту на вищевказану квартиру є невиправданим втручанням у право власності особи.

У результаті застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна, його законний власник не має права ані користуватися, ані розпоряджатися вказаним майном, у зв`язку із чим, на думку представника, відбувається втручання у мирне володіння майном зі сторони правоохоронних органів, які здійснюють досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Щодо порушення строку на апеляційне оскарження, представник зазначає, що 03.06.2021 року заявникові стало відомо із рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.03.2021 року було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_10 , зокрема на квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
16.07.2021 року власником майна та його представником було отримано копію оскаржуваної ухвали, оскільки останні не були присутні під час розгляду клопотання прокурора у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апелянтом зазначено, що 03.06.2021 року заявникові стало відомо із рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.03.2021 року було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_10 , зокрема на квартира за адресою: АДРЕСА_1 . А копію оскаржуваної ухвали було отримано останнім 16.07.2021 року, як вбачається з матеріалів провадження. 03.06.2021 року представником ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, за результатами розгляду якої суддею-доповідачем було одноособово прийнято рішення про її повернення, як такої, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а апелянтом не порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 16.07.2021 року адвокат ОСОБА_7 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, у якій просив, окрім іншого, поновити строк на апеляційне оскарження. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування, а Офісом Генерального прокуратура України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за № 0001232 від 17.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч. 1 ст. 388 КК України.

У клопотанні вказано, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 укладено нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця грошову суму в розмірі 148 400 доларів США. Крім того, 10.02.2017 між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 укладено ще один нотаріально посвідчений договір позики, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця грошову суму в розмірі 639 000 доларів США. Після цього, ОСОБА_10 , маючи можливість, однак не маючи на меті повернення вказаних позичених грошових коштів, шляхом зловживання довірою, під приводом усіляких ухилень від перемовин та зустрічей із позикодавцем, заволодів грошовими коштами, отриманих відповідно до вказаних вище договорів. Разом з тим, в забезпечення виконання умов вказаного договору, укладено нотаріально посвідчений договір застави, відповідно до якого предметом застави є частка у статутному капіталі ТОВ «ТОП Кредит» в розмірі 50%, номінальною вартістю 1 550 000 грн., яка належить ОСОБА_10 . В подальшому, у період з 24.05.2016 по теперішній час здійснені реєстраційні дії щодо зміни складу та інформації юридичної особи, вказаної вище, в результаті чого заставлена частка статутного капіталу була відчужена.
Так, в ході допиту потерпілого ОСОБА_13 встановлено, що 24.05.2016 у між потерпілим, як позикодавцем та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як позичальником було укладено договір позики, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_14 , зареєстрований в реєстрі за № 427.
Відповідно до п. 1 договору позики від 24.05.2016 року, ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_13 , а останній передав у власність ОСОБА_10 грошову суму, що є еквівалентом 148 400 (сто сорок вісім тисяч чотириста) доларів США 00 центів (надалі за текстом сума позики, позика), та яка за курсом купівлі доларів США за українські гривні, встановленим Національним Банком України (надалі за текстом Банк) на день підписання даного Договору становить 3 727 808 (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч вісімсот вісім) гривень 00 копійок.
Сторони підтверджують, що передачу суми позики було здійснено Сторонами до підписання цього Договору.
Крім того, 24.05.2016 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 про те, що його дружина ОСОБА_15 надала згоду на укладення цього Договору, що підтверджується її заявою-згодою, справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_14 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 24 травня 2016 року за реєстровим № 426.
Отже, ОСОБА_15 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_10 ) як законна дружина ОСОБА_10 надала останньому згоду на укладення з Заявником-1 договору позики від 24.05.2016 року на умовах, зазначених в такому договорі, в інтересах їх обох як подружжя.
Отож, враховуючи вищевикладені правові норми та положення договору позики від 24.05.2016 року (з яких вбачається, що такий договір було укладено ОСОБА_10 в інтересах подружжя згідно нотаріально посвідченої згоди його дружини ОСОБА_15 від 24.05.2016 року), повернення всієї суми основного боргу за договором позики у розмірі 148 400 доларів США мало відбутися солідарно ОСОБА_16 та ОСОБА_15 як подружжям.
З цього приводу, як зазначено в п. 2 договору позики від 24.05.2016, ОСОБА_13 з ОСОБА_10 за цим Договором домовились про те, що:
а) вказана позика є безпроцентною;
б) повернення вказаної суми позики має бути здійснено не пізніше 30 червня 2017 року (тридцятого червня дві тисячі сімнадцятого року) включно, щомісячними платежами;
в) термін, вказаний в п. 2 б) цього Договору, за взаємною згодою Сторін може бути змінений шляхом укладення нотаріально посвідченого Договору про внесення змін;
г) виконання зобов`язання Позичальника з повернення суми позики за даним Договором має бути здійснено в готівковій формі в місті Києві за адресою, погодженою Сторонами.
Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_15 зобов`язані були повертати
ОСОБА_13 всю суму позики не пізніше 30.06.2017 року включно щомісячними платежами за наступним графіком:
1. 26 400 доларів США до 30.04.2017 року включно;
2. 40 000 доларів США до 31.05.2017 року включно;
3. 82 000 доларів США до 30.06.2017 року включно.
Проте, ні до 30.04.2017 року, ні до 31.05.2017 року, ні до 30.06.2017 року, ні станом по теперішній час ОСОБА_10 та ОСОБА_15 не було вчинено жодних дій на повернення позики в розмірі 148 400 доларів США чи хоча б окремих її частин, зокрема:
ними не було повернуто суму позики в готівковій формі в місті Києві за адресою, погодженою Сторонами чи за місцем проживання, адже останній таких коштів не отримував та розписку про їх отримання ОСОБА_10 чи ОСОБА_15 не надавав;
ними не було повернуто суму позики і в безготівковій формі на банківський рахунок останнього, в інакшому випадку це дізнався б, а ОСОБА_10 чи ОСОБА_15 надали б відповідні платіжні документи як докази здійснення такого розрахунку.
Крім того, 10.02.2017 між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , як позичальником було укладено договір позики № 10/02/2017-КТ.
Відповідно до договору позики від 10.02.2017, ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_13 , а останній передав у власність ОСОБА_10 грошову суму, що є еквівалентом 639 000 (шістсот тридцять дев`ять тисяч) доларів США (надалі за текстом сума позики, позика), та яка за курсом купівлі доларів США за українські гривні, встановленим Національним Банком України (надалі за текстом Банк) на день підписання даного Договору становить 17 505 000 грн. (сімнадцять мільйонів п`ятсот п`ять тисяч гривень).
Сторони домовились, що передачу суми позики буде здійснено Позикодавцем за наступним Графіком видачі:
1. 08 лютий 2,00 грн.;
2. 13 лютий 2,00 грн.;
3. 16 лютий 2,00 грн.;
4. 20 лютий 2,00 грн.
08.02.2017 року, керуючись вищевказаними положеннями договору позики від 10.02.2017 року та вищезазначеними правовими нормами, ОСОБА_10 як позикодавець надав власноручно підписану письмову розписку, якою підтвердив, що він отримав у борг грошові кошти в сумі, що є еквівалентом $ 85 183,00 (вісімдесят п`ять тисяч сто вісімдесят три) доларів США, що за курсом купівлі доларів США за українські гривні, встановленим Національним Банком України становить 2 334 000,00 грн. (два мільйони триста тридцять чотири тисячі грн. 00 коп.).
Факт складення та підписання ОСОБА_10 вказаної розписки та отримання ним від ОСОБА_13 позику грошових коштів у розмірі 85 183 долари США підтвердили та засвідчили своїми підписами наступні присутні свідки:
1. ОСОБА_17 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС в Дніпропетровській обл. 23.02.1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).
2. ОСОБА_18 (паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 12 травня 2015 року Шевченківським РВ ГУДМС України в м. Києві, ідентифікаційний код НОМЕР_5 ).
З огляду на вищевикладене, слід констатувати, що наявні всі належні, достовірні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що між ОСОБА_13 , як позикодавцем та ОСОБА_10 , як позичальником, було укладено договір позики від 10.02.2017 року, згідно якого ОСОБА_13 передано ОСОБА_10 лише частину грошових коштів у позику в розмірі 85 183,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 08.02.2017 року, складеною у присутності вищевказаних свідків.
Інша частина позики ОСОБА_10 не передавалась, тому інші розписки не складались. У розписці позичальника від 08.02.2017 зазначено, що він зобов`язається повернути позику у строк, передбачений умовами Договору позики № 10/02/2017-КТ, укладеного між нами 10.02.2017.
Як зазначено в п. 2 договору позики № 10/02/2017-КТ від 10.02.2017, Сторони за цим Договором домовились про те, що:
а) вказана позика є безпроцентною;
б) повернення вказаної суми позики має бути здійснено не пізніше «05» грудня 2017 року (п`ятого грудня дві тисячі сімнадцятого року) включно, щомісячними платежами за наступним графіком:
1. 05 липня 2,00 грн.;
2. 05 серпня 2,00 грн.;
3. 05 вересня 2,00 грн.;
4. 05 жовтня 2,00 грн;
5. 05 листопада 2,00 грн.;
6. 05 грудня 2,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_15 зобов`язані були повернути частину позики у розмірі 85 183 долари США, отриману згідно даного договору та розписки позичальника від 08.02.2017, до 05.07.2017 включно.
Проте, ні до 05.07.2017 року, ні станом по теперішній час ОСОБА_10 та ОСОБА_15 не було вчинено жодних дій на повернення ОСОБА_13 позики в розмірі 85 183 долари США чи хоча б окремих її частин, зокрема:
1. ними не було повернуто суму позики в готівковій формі в місті Києві за адресою, погодженою Сторонами чи за місцем проживання, адже останній таких коштів не отримував та розписку про їх отримання ОСОБА_10 чи ОСОБА_15 не надавав;
2. ними не було повернуто суму позики і в безготівковій формі на банківський рахунок останнього, в інакшому випадку ОСОБА_13 це дізнався б, а ОСОБА_10 чи ОСОБА_15 надали б відповідні платіжні документи як докази здійснення такого розрахунку.
Крім того, 04.12.2017 між колишньою дружиною ОСОБА_13 - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як позикодавцем та ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_3 , як позичальником було укладено договір позики, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_21 , зареєстрований в реєстрі за № 1290 (копія додається).
Цього ж дня, 04.12.2017 року, ОСОБА_10 і ОСОБА_22 уклали з ОСОБА_19 договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_20 за вищевказаним договором позики, відповідно до якого вони як поручителі поручилися перед ОСОБА_19 як кредитором за виконання свого грошового обов`язку ОСОБА_20 як боржником, що підтверджується розпискою від 04.12.2017 року.
Відповідно до договору позики від 04.12.2017, ОСОБА_20 тримав від ОСОБА_19 , а остання передала у власність ОСОБА_20 кошти в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на день укладення даної угоди ( 1 USD = 27,0543 грн.) становить 4 058 145 (чотири мільйони п`ятдесят вісім тисяч сто сорок п`ять) гривень 00 коп.
Передачу грошей здійснено до підписання цього договору. Факт підписання договору Позичальником буде свідчити про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, з огляду на вищевикладене, слід констатувати, що наявні всі належні, достовірні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що між ОСОБА_19 , як позикодавцем та ОСОБА_20 як позичальником, було укладено договір позики від 04.12.2017 року, абзацом 2 пункту 1 якого (який по-факту є розпискою) посвідчується факт передання позикодавцем у власність позичальнику грошових коштів у розмірі 150 000 доларів США до підписання цього Договору, що сторони підтвердили, проставивши свій підпис під таким договором, а поручителі підтвердили шляхом підписання власноручної розписки про передачу коштів і їх поруку перед ОСОБА_19 .
З цього приводу, в п. 2 договору позики від 04.12.2017 року зазначено, що Сторони за цим договором домовились про те, що:
а) договір позики є безпроцентним;
б) остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 04 грудня 2018 року (четвертого грудня дві тисячі вісімнадцятого) року. При цьому, повернення грошей на вибір Позичальника може здійснюватися як частинами, так і однією сумою, яка може бути передана Позикодавцеві не пізніше вказаної вище дати (04 грудня 2018 року).
г) виконання зобов`язання за договором має здійснюватися готівкою у межах України, шляхом вручення грошей особисто Позикодавцеві
д) факт одержання повернутої всієї суми позики підтверджується власноручною заявою (розпискою) Позикодавця, складеною у простій письмовій формі. Без цієї заяви (розписки) борг вважається таким, що не повернутий.
Таким чином, ОСОБА_20 як боржник та ОСОБА_10 і ОСОБА_22 як поручителі були солідарно зобов`язані повернути ОСОБА_19 як кредитору всю суму позики у розмірі 150 000 доларів США, отриману згідно даного договору позики від 04.12.2017, до 04.12.2018 включно.
Проте, ні до 04.12.2018, ні станом по теперішній час ними не було вчинено жодних дій на повернення ОСОБА_19 позики в розмірі 150 000 доларів США чи хоча б окремих її частин.
Крім того, як вже зазначалося, 24.05.2016 між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 як позичальником було укладено договір позики, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_14 , зареєстрований в реєстрі за № 427.
Відповідно до п. 1 договору позики від 24.05.2016 року, Позичальник отримав від Позикодавця, а Позикодавець передав у власність Позичальнику грошову суму, що є еквівалентом 148 400 (сто сорок вісім тисяч чотириста) доларів США 00 центів (надалі за текстом сума позики, позика), та яка за курсом купівлі доларів США за українські гривні, встановленим Національним Банком України (надалі за текстом Банк) на день підписання даного Договору становить 3 727 808 (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч вісімсот вісім) гривень 00 копійок.
Сторони підтверджують, що передачу суми позики було здійснено Сторонами до підписання цього Договору.
Разом з тим, як було зазначено в пп. д п. 2 договору позики від 24.05.2016 року, Сторони за цим Договором домовились про те, що в забезпечення виконання умов цього Договору, Позичальником буде передано в Заставу Позикодавцю частку у розмірі 50% Статутного капіталу ТОВ «ТОП Кредит», яка належить ОСОБА_23 на праві приватної власності.
Цього ж дня, 24.05.2016, на виконання вищевказаного положення договору позики від 24.05.2016, між ОСОБА_13 , як заставодержателем та ОСОБА_10 , як заставодавцем було укладено договір застави, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_14 , зареєстрований в реєстрі за № 428 (копія додається).
У відповідності до п. 2.2.-2.3. договору застави від 24.05.2016, в забезпечення виконання зобов`язань, вказаних в п. 2.1. цього договору, Заставодавець передає в заставу Заставодержателю Частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП Кредит».
З домовленістю Сторін Вартість Предмету застави становить грошову суму, що є еквівалентом 148 400 (сто сорок вісім тисяч чотириста) доларів США 00 центів та яка за курсом курсом купівлі доларів США за українські гривні, встановленим Національним Банком України (надалі за текстом Банк) на день підписання даного Договору становить 3 727 808 (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч вісімсот вісім) гривень 00 копійок.
Отже, з огляду на вищевикладені правові норми та положення договору, слід констатувати, що наявні всі належні, достовірні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що між ОСОБА_13 , як заставодержателем та ОСОБА_10 , як заставодавцем, було укладено договір застави від 24.05.2016.
Як вбачається з цього договору, для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 24.05.2016 ОСОБА_10 як заставодавець (позичальник) передав у заставу свою частку у ТОВ «ТОП Кредит» (ідентифікаційний код ю/о: 39593165) у розмірі 50 %, номінальною вартістю 1 550 000 грн, вартість якої за домовленістю сторін складає 148 400 доларів США (що дорівнює сумі позики).
Дана частка (предмет застави) на момент укладення договору застави від 24.05.2016 року, як вбачається з п. 1.4. цього договору, належала ОСОБА_10 на підставі Статуту ТОВ «ТОП Кредит», затвердженого Протоколом Загальних Зборів учасників ТОВ «ТОП Кредит» № 1 від 20 грудня 2014 року та зареєстрованого Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві 21.01.2015 року, номер запису 0033441.
Таким чином, предмет застави за договором застави від 24.05.2016 року (частка ОСОБА_10 у ТОВ «ТОП Кредит» (ідентифікаційний код ю/о: 39593165) у розмірі 50 %, номінальною вартістю 1 550 000 грн, вартість якої за домовленістю сторін складає 148 400 доларів США) не могла бути продана, передана або іншим чином відступлена третім особам ОСОБА_10 як заставодавцем без письмової згоди Заявника-1 як заставодержателя.
Водночас, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит від 30.11.2020 року за кодом № станом на 30.11.2020 року (витяг додається), єдиним учасником юридичної особи ТОВ «Барбаріас» (раніше ТОВ «ТОП Кредит») (ідентифікаційний код ю/о: 39593165) є громадянин Азербайджану ОСОБА_24 ( АДРЕСА_11 ). При цьому, розмір статутного капіталу згаданого товариства було збільшено з 3 100 000 грн до 9 100 000 грн.
Як зазначалося вище, частка ОСОБА_10 у ТОВ «ТОП Кредит» (предмет застави) на момент укладення договору застави від 24.05.2016 року, як вбачається з п. 1.4. цього договору, належала ОСОБА_10 на підставі Статуту ТОВ «ТОП Кредит», затвердженого Протоколом Загальних Зборів учасників ТОВ «ТОП Кредит» № 1 від 20 грудня 2014 року та зареєстрованого Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві 21.01.2015 року, номер запису 0033441.
При цьому, як вбачається з розділу «Дані про хронологію реєстраційних дій» витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит від 30.11.2020 року за кодом № станом на 30.11.2020 року, у період з 24.05.2016 року (дати застави частки) і станом по теперішній час були здійснені наступні реєстраційні дії щодо зміни складу або інформації щодо засновників юридичної особи ТОВ «Барбаріас» (раніше ТОВ «ТОП Кредит») (ідентифікаційний код ю/о: 39593165):
1. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 26.05.2016 10:16:56, 3033441, Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_25 , Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація;
2. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи,12.06.2017 17:02:21, 9033441, Зміна місцезнаходження юридичної особи (у разі зазначення його в установчих документах). Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_26 , Шевченківська районна в місті Києві державна;
3. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 08.12.2017 09:59:45, 1033441, Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_26 , Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація;
4. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 08.02.2018 12:28:46, 3033441, Зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Зміни статутного або складеного капіталу., ОСОБА_27 , Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація;
5. Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 25.02.2019 09:12:53, 4033441, Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_28 , Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро";
6. Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 01.03.2019 13:13:27, 5033441, Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридично ОСОБА_28 ніков Р.Е., Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро";
7. Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 07.03.2019 11:29:50, 8033441, Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників ОСОБА_28 соби., Кашніков Р.Е., Комунальне підприємство "Реєстраційне бюро".
Отже, однією з вищевказаних реєстраційних дій щодо зміни складу або інформації щодо засновників юридичної особи ТОВ «Барбаріас» (раніше ТОВ «ТОП Кредит») (ідентифікаційний код ю/о: 39593165) підтверджується факт відчуження (продажу, передачі або іншим чин ОСОБА_10 відступлення) Тітамиром О.М. своєї частки у даному товаристві у розмірі 50 %, номінальною вартістю 1 550 000 грн, ОСОБА_10 на теперішній час Тітамир О.М. не є учасником даного товариства та не має в статутному капіталі такого товариства ніякої частки на праві приватної власності.
Хоча, починаючи з 24.05.2016 (дати застави частки ОСОБА_13 по теперішній час Кучер С.М., я ОСОБА_10 атель не надавав Тітамиру О.М. як заставодавцю жодної письмової згоди на відчуження його заставленої частки у вищевказаному товаристві, як це вимагається договором застави від 24.05.2016 року.
Так, в ході слідства встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів не ОСОБА_10 а, Тітамиру Олегу Миколайовичу на праві власності належать наступні об`єкти нерухомості:

АДРЕСА_1 район, вул. Айвова, 214, кв. 4;
2. 1/2 житлового будинку з господарськими будівл АДРЕСА_2 Паньківка, вул. Підгірна, 25;

АДРЕСА_3 Тухачєвського, 1, кв. 189-190;

9. земельна ділянка за кадастровим № 44101 АДРЕСА_9 аллєская, земельна ділянка 10.
Отже, з метою запобігання протиправним діям з використанням нерухомого майна, припинення злочинної діяльності, в подальшому відшкодування спричинених збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів, виникла необхідність у накладенні арешту на об`єкти нерухомого майна, які ОСОБА_10 праві власності Тітамиру О.М., а саме вказані вище об`єкти.
Об`єкти нерухомого майна, які ОСОБА_10 сності належать Тітаміру О.М. АДРЕСА_1 район, вул. Айвова, 214, кв. 4; 1/2 житлового будинку з господарськими будів АДРЕСА_2 . Паньківка, вул. Підгір АДРЕСА_3 Тухачєвського, 1, кв. 1 АДРЕСА_4 , вул. Маркса Карла, 33, АДРЕСА_5 ськ, вул. Оборонна, 140, АДРЕСА_6 і, провулок Тичини, 20 АДРЕСА_7 ці, провулок Тичини, 20 АДРЕСА_8 ськ, вул. Курчатова, 3, кв. 76; земельна ділянка за кадастровим № 44101 АДРЕСА_9 аллєская, земельна ділянка 10, визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.
25.03.2021 року прокурор третього відділу організації процесуального керівництва підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_9 ального прокурора Іванов І.В. звернувся до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешту на майно.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.03.2021 року задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_9 ального прокурора Іванова І.В. про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності Тітаміру О.М., а саме:
1) квартира за адресою: ;

2) 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: ;
3) квартира за адресою: ;
4) квартира за адресою: ;
5) квартира за адресою: ;
6) квартира за адресою: ;

7) квартира за адресою: ;

8) квартира за адресою: ;
9) земельна ділянка за кадастровим № :03:019:0055 за адресою:

Оскільки дана ух ОСОБА_6 ржена предста ОСОБА_7 . адвокатом Лавріненком І.А. тільки в частині накладення арешту на , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо іншого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні.
З таким рішення слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, оскільки він в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Проте, наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, відповідно до матеріалів провадження, прокурор, звернувшись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, долучив до матеріалів провадження постанову старшого с ОСОБА_29 С ГСУ НП України Волкової П.Г. про визнання речовим доказом від 10.02.2021 року, відповідно до якої майно, на яке просить накласти арешт прокурор, зо АДРЕСА_1 район, вул. Айвова. 214, кв. 4, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001232 від 17.12.2020 року, шляхом винесення про це постанови, в якій зазначено підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України.
Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтере ОСОБА_6 style='color:black'>Лобас О.В. з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Представником апелянта долучено до апеляційної скарги договір купівлі-продажу від 25.05.2010 ОСОБА_10 укладений між Тіт ОСОБА_12 , я ОСОБА_6 м та Лобасом Д.М. і Лобас О.В., відповідно до яког АДРЕСА_12 орайон, вул. Айвова, буд. №214 у власність покупцям, а покупці приймають вказану квартиру в рівних частинах кожний і сплачують за неї обговорену суму на умовах вказаного договору.
Разом з тим, державна реєстрація п ОСОБА_12 ті н ОСОБА_6 за Лобасом Д.М. та Лобас О.В. на час постановлення оскаржуваної ухвали здійснена не була, і фактично таке право визнано за апелянтом рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2021 року, тобто після постановлення ухвали слідчим суддею 25.03.2021 року. Тобто, на час постановлення оскаржуваної ухвали кв ОСОБА_10 увала у власності Тітаміра О.М.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК Українипо суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, пит ОСОБА_6 порушує представник Лобас О.В. в апеляційній скарзі, з урахуванням встановленої колегією суддів обставини перебування спірної квартири у власності іншої особи на час постановлення ухвали слідчим суддею від 25.03.2021 року, підлягає вирішенню в порядку ст. 174 КПК України.
Інші доводи представника не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представникОСОБА_6 майна Лобас Оксани Василівни ОСОБА_7 Лавріненка Ігора Анатолійовича строк на апеля3ційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, ОСОБА_9 льного прокурора Іванова І.В. про накладення арешту на майно та накладено арешт, на об`єкти нерухомого майна, які належать на праві власності Тітаміру О.М., зокрема, на: квартируза адресою: , залишити без змін, а а ОСОБА_6 тавника Лоба ОСОБА_7 авріненка Ігора Анатолійовича, залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
Т.В. Росік ОСОБА_4 В.М. Лашевич ОСОБА_3 М.А. Ященко