УХВАЛА
07 лютого 2022 року
м. Київ
справа №569/3384/19
провадження №51-6086ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 грудня 2021 року касаційну засудженого ОСОБА_4 на вказані судові рішення щодо нього залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК та надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання її копії. При цьому останньому було роз`яснено, що у випадку неусунення недоліків касаційну скаргу буде повернуто.
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення. Проте, як видно зі змісту поданої скарги вимоги ст. 427 КПК знову не дотримано,виявлені недоліки не усунуто, оскільки подана скарга за змістом аналогічна тій, яку було залишено без руху.

Зокрема, ОСОБА_4 , заперечуючи законність свого засудження за ч. 2 ст. 342 КК, повторно не наводить обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК є істотними і тягнуть за собою скасування оспорюваних судових рішень із закриттям кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412, 413 цього Кодексу.
Також засуджений знову ставлячи вимогу перед судом касаційної інстанції про скасування оскаржуваних судових рішень на підставі п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, не наводить у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень статей 50, 65 КК та 414 КПК.

Окрім цього, ОСОБА_4 вдруге не вказує на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, та не конкретизує на які саме доводи його апеляційної скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, а відтак, повторно не наводить обґрунтувань у доведеність своїх доводів про незаконність ухвали цього суду.
Крім того, прохальна частина касаційної скарги засудженого повторно не є конкретною до суду касаційної інстанції, з урахуванням положень ст. 436 КПК, так як ОСОБА_4 знову просить скасувати вирок й ухвалу та закрити кримінальне провадженнявідповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, й одночасно просить змінити оскаржувані рішення в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановивши мінімальний іспитовий строк для такого звільнення.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки засуджений ОСОБА_4 у встановлений строк недоліки касаційної скарги не усунув, така підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3