Справа № 167/685/21
Номер провадження 1-кп/167/116/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області клопотання прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_10 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, без освіти, не одруженого, офіційно не працюючого, уродженця смт. Торчин, Луцького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 12 січня 2018 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 26 квітня 2018 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2018 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінено та призначено за ч. 1 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, у кримінальному провадженні № 0000268, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2021 року, щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 Кримінального кодексу України (далі - КК України)
в с т а н о в и в :
До Рожищенського районного суду Волинської області надійшло кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 від 09 червня 2021 року, щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.
26 жовтня 2021 року прокурором ОСОБА_10 до суду подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки ризики, визначені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та встановлені попередніми ухвалами слідчого судді, суду не змінилися, а продовжують існувати. Зокрема, обвинувачений може мати намір переховуватись від суду, незаконно впливати на свідка, потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з підстав, викладених у ньому.
Потерпіла в судовому засіданні не підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт.
Законний представник потерпілої та її представник при розгляді даного клопотання покладаються на розсуд суду.
Обвинувачений та його захисники, заперечили проти клопотання прокурора, просять застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема зазначили, що ризик визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджений жодним доказом, щодо існування ризику визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є великі сумніви, оскільки потерпіла та обвинувачений мають намір одружитися. Зазначили, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 09 вересня 2021 року потерпілій надано право на шлюб із обвинуваченим.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, суд доходить такого висновку.
Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 червня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Востаннє, ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08 вересня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 06 листопада 2021 року, включно, без визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші обставини що не перешкоджають застосуванню запобіжного заходу.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Із клопотання прокурора вбачається, що у кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, такі як, можливість обвинуваченим переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення та які на даний час не змінилися.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.
Так, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику переховування обвинуваченого від суду. Такий висновок грунтується на тому, що ОСОБА_7 непрацевлаштований, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, яке, відповідно до ч. 6 ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, а тому в разі визнання його винуватим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Така обставина, як усвідомлення тяжкості покарання, може спонукати обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідка суд враховує встановлену кримінальним процесуальним законом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілим у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
Наведене свідчить, що ризик впливу на потерпілу та свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом від них показань та дослідження їх судом.
Тому, зважаючи, що на момент вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не заслухано показань потерпілої та свідка, відтак є необхідність врахування й ризику незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілу та свідка у даному кримінальному провадженні, показання яких є необхідними для його розгляду в суді.

Суд також визнає доведеним прокурором існування ризику продовження обвинуваченим вчинення кримінальних правопорушень, оскільки такий висновок ґрунтується на наявності у ОСОБА_7 непогашеної та не знятої судимості.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим для запобігання вищезазначених ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Наявність судового рішення про надання потерпілій права на шлюб з обвинуваченим, на думку суду, не є достатнім та беззаперечним доказом відсутності ризиків визначених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На цій підставі суд відхиляє посилання захисників щодо можливості обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На думку суду, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також, визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Відтак, суд доходить висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, достатніми для переконання, що існують передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, і які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, а тому, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Беручи до уваги вимоги п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, тому суд одночасно із продовженням строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави, враховуючи встановлені підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, по 01 січня 2022 року, включно, без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити для відома та виконання в Державну установу "Луцький слідчий ізолятор".
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1