Справа № 352/2389/20
Провадження № 1-кп/352/93/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 06.06.2019 по обвинуваченню:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, фізичної особи підприємця, одруженої, раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.
28.04.2019 близько 13:30 год. водій моторолера марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 рухаючись проїзною частиною по вул. Галицька с. Угринів Тисменицького району правою смугою у напрямку с. Ямниця, мав намір здійснити маневр повороту ліворуч на вул. Миру у с. Угринів Тисменицького району. Під час руху, увімкнувши лівий покажчик повороту ОСОБА_7 перестроївся у ліву смугу руху і подолавши певну відстань почав зупинятися в місці, де подвійна суцільна лінія дорожньої розмітки 1.3 переривалася, що дозволяло, у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України, виконання вказаного маневру.
Дана ділянка дороги призначена для руху в двох протилежних напрямках, має по дві смуги для руху в кожному напрямку, асфальтована, без вибоїн, зустрічні потоки транспортних засобів розділені між собою подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.
В той час в попутному напрямку, позаду моторолера марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , керуючи автомобілем марки «Renault Logan 90K» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухалася водій ОСОБА_10 .
Під час руху водій ОСОБА_10 проявила неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотрималася безпечної дистанції, унаслідок чого вчинила зіткнення із задньою частиною моторолера марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який із увімкненим покажчиком лівого повороту, зменшив свою швидкість для виконання маневру повороту ліворуч.
При цьому ОСОБА_10 порушила вимоги ПДР України, а саме:
п. 2.3.б, д) який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п. 12.1 відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.3 згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
п. 13.1 згідно якого, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
У результаті порушення водієм ОСОБА_10 ПДР України трапилася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої водій моторолера марки «Honda Dio» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми з забоєм головного мозку легкого ступеня, множинними переломами скроневого відростка лівої виличної кістки із вдавленням, переломом орбітальної частини решітчастої кістки зліва, переломом кісток носа, переломом стінок гайморової пазухи, підкон`юктивальним крововиливом лівого ока, раною в ділянці верхньої повіки лівого ока, раною в ділянці верхньої губи, яка ускладнилася двобічним гематосинусом, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними в момент спричинення.
Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не визнала, в задоволенні цивільного позову просила відмовити. Зазначила, що 28.04.2019 рухалась на транспортному засобі «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 проїзною частиною по вул. Галицька у напрямку с. Ямниця. Пропустивши два транспортні засоби, які рухались із великою швидкістю, продовжила рух у лівій полосі зі швидкістю приблизно 50 км/год, оскільки права смуга руху була переповнена. Зазначила, що водій скутера «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким в подальшому виявився ОСОБА_7 без подання покажчика повороту різко виїхав із правої смуги руху на її полосу, внаслідок чого вона загальмувала. В результаті зіткнення транспортних засобів водія мопеда викинуло вперед по смузі руху. Вказала, що її транспортний засіб контактував із мопедом бічною частиною справа із переходом на капот автомобіля, в той час як мопед зіткнувся передньою частиною. Пояснила, що пояснення, які містяться у справі про адміністративне правопорушення, підписувала, однак їх зміст не розуміла. Під час відвідування потерпілого у лікувальному закладі, куди його за наслідками ДТП було госпіталізовано, передала йому грошові кошти за проведення томографічного дослідження та зазначила, що ОСОБА_7 мав ушкодження голови та синці під очима. На запитання суду зазначила, що ходом досудового розслідування не цікавилась, оскільки тримала зв`язок із адвокатом, яка повідомила, що затягується проведення досудового розслідування.
Не зважаючи на захисну позицію обвинуваченої ОСОБА_10 , її винуватість у вчиненні за вказаних вище обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Потерпілий ОСОБА_7 показав, що 28.04.2019 в обідню пору рухався на скутері «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїзною частиною по вул. Галицька у напрямку с. Ямниця. Зазначив, що попередньо ввімкнувши покажчик повороту та пропустивши зустрічні транспортні засоби, мав намір здійснити поворот праворуч. Однак відчув удар ззаду і його відкинуло на чималу відстань. Захисний шолом, який був на ньому, розлетівся на шматки. Зазначив, що обвинувачена спочатку погодилась відшкодувати збитки по ремонту скутера, однак в подальшому перестала з ним спілкуватись. Пояснив суду, що має досвід керування близько 12 років і жодного разу не притягався до відповідальності за порушення ПДР. Просив цивільний позов задовольнити.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 , дав суду показання про те, що він проводив експертне дослідження за №СЕ-19/109/26-831ІТ/19 від 23.01.2020 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказав, що гальмівний механізм у скутера «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться з лівої сторони. Про те чи скутер знаходився у справному стані на момент ДТП стверджувати не може, оскільки проводив огляд на момент представлення транспортного засобу, однак вказав, що дані ушкодження утворились внаслідок ДТП.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 , дав суду показання про те, що він проводив експертне дослідження за №СЕ-19/109/13/3-665ІТ/220 від 28.09.2020 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказав, що для проведення дослідження йому було достатньо наданого слідчим ілюстраційного матеріалу, оскільки виходячи із його дослідження можна було встановити якими частинами контактували транспортні засоби. На запитання сторони захисту зазначив, що лінійка використовувалась при вимірюванні скутера «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , а от коли саме використовувалась фотокамера пригадати не може. Пояснив, що ним не заявлялось клопотання про безпосередній огляд транспортного засобу «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , так як наданих матеріалів для проведення експертизи було достатньо. Крім того, зазначив, що розміри автомобіля ним було отримано із доступної технічної літератури.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 дав суду показання про те, що він проводив експертне дослідження за №СЕ-19/109/13/3-666ІТ/220 від 29.09.2020 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказав, що для проведення даної експертизи йому було достатньо вихідних даних, зазначених слідчим, а саме відомостей про модель транспортного засобу та його завантаженість.
Надаючи оцінку отриманим в судовому засіданні показанням потерпілого та обвинуваченої, суд приходить до висновку, що саме потерпілий надав об`єктивні показання, які узгоджуються із наявними в кримінальному провадженні доказами, а показання обвинуваченої є суперечливими.
Так, винуватість ОСОБА_10 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема:
витягом з кримінального провадження № 0000010 про реєстрацію провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідування 06.06.2019 року відповідно до якої 28.04.2019 року до Тисменицького ВП ГУНП надійшло повідомлення із служби «102» про те, що 28.04.2019 у с. Угринів Тисменицького району, поблизу магазину «Шанс» водій транспортного засобу «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит АДРЕСА_1 , рухаючись із м. Івано-Франківськ в сторону м. Галич допустила зіткнення із скутером під керуванням ОСОБА_7 , 1945 р.н., жителя АДРЕСА_2 , який рухався в попутному напрямку. У результаті зіткнення у ОСОБА_7 діагностовано множинні переломи лівої виличної кістки із вдавленням, перелом нижньої стінки орбіти, перелом скроневого відростка лівої виличної кістки, перелом решітчастої кістки зліва та перелом кісток носа (а.с.126, т.1);
рапортом старшого інспектора-чергового Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_14 від 29.04.2019 відповідно до якого 28.04.2019 року о 13:48 надійшло повідомлення із служби «102» про те, що 28.04.2019 о 13:47 у АДРЕСА_3 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагностовано забійна рана правого коліна, забійна рана правої повіки, забійна рана правої губи. Пояснення: ДТП в с. Угринів (а.с.132, т.1);
рапортами Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 28.04.2019 відповідно до яких 28.04.2019 року о 11:52 надійшло повідомлення із служби «102» про те, що 28.04.2019 о 11:52 в с. Угринів поблизу магазину «Шанс» водій транспортного засобу «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_2 вчинив наїзд на скутериста. Прибувши за вказаною адресою оформлено ДТП та складено протокол за ст. 124 КУпАП на водія ОСОБА_10 , гр. ОСОБА_7 доставлений в ОКЛ м. Івано-Франківська (а.с.135, 137, т.1);
протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №051626 від 28.04.2019 відповідно до якого 28.04.2019 о 13 год. 18 хв. в с. Угринів по вул. Галицькій,1 ОСОБА_10 керувала автомобілем «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та скоївши зіткнення з автомобілем скутером «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками. В даному протоколі в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено згідна (а.с.2, т.2);
додатком до протоколу про адміністративне правопорушення схемою наслідків ДТП, якими зафіксовані результати дорожньо-транспотної пригоди по вул. Галицькій, 25 в с. Угринів, Тисменицького району, Івано-Франківської області, що мала місце 28.04.2019. Зокрема на схемі детально зафіксовано розміщення транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди, сліди осипу та перелік пошкоджень, які стались внаслідок ДТП (а.с.3, т.2);
протоколом проведення слідчого експерименту від 21.08.2020 згідно якого потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 28.04.2019 близько 11 год 30 хв рухаючись на скутері «Honda Dio» реєстраційний номер АТ0727А по вул. Галицькій в с. Угринів на правій крайній полосі руху та мав намір перестроїтися у ліву смугу руху для подальшого виконання маневру повороту ліворуч на вул. Миру в с. Угринів. Під час руху увімкнув лівий покажчик повороту та рухався зі швидкістю 30 км/год. Після цього пропустив інші транспортні засоби, що рухались у попутному напрямку, за 100 м перед поворотом перестроївся у ліву смугу руху та не вимикаючи поворот продовжив рух прямо зі швидкістю 20 км/год. В подальшому проїхавши близько 100 м, під`їжджаючи до повороту ліворуч в місці, де суцільна лінія розмітки переривається, не зупиняючись повністю, відчув удар у задню частину скутера та вилетів на капот автомобіля та потім впав на асфальт.
В подальшому після пропозиції вказати на ділянку дороги де він виконував маневр перестроювання із правої в ліву смугу рух, потерпілий пройшов до бетонного стовпа ЛЕП без номеру, який знаходиться від магазину «Шанс» третім по порядку. Проведеними замірами встановлено відстань між стовпами №1 та №3, що становить 101,5 м. Крім того, потерпілий вказав на місце на дорозі де відчув удар ззаду, а проведеними замірами встановлено, що відстань від стовпа ЛЕП №1 до місця зіткнення складає 9,7 м, а відстань до суцільної подвійної лінії дорожньої розмітки 1 м.
Потерпілий вказав, що переконавшись у безпечності виконання маневру перестроївся у ліву смугу руху протягом 1-2 с., і рухався в лівій смузі руху зі швидкістю 20 км/год в напрямку с. Ямниця на відстані 0,8-1,0 м від суцільної лінії розмітки аж до того як відчув удар (а.с. 96-99, т.1);
схемою до протоколу проведення слідчого експерименту від 21.08.2020, де зафіксовані результати проведення слідчого експерименту та фототаблицею до протоколу огляду місця події від 21.08.2020 (а.с.100-102, т.1);
виписним епікризом хворого ОСОБА_7 відповідно до якої останній був доставлений в Івано-Франківську ОКЛ 28.04.2019 та виписано із стаціонару 08.05.2019 та йому поставлено діагноз струс головного мозку легкого ступеня. Забій м`яких тканин голови, кінцівок. Множинні переломи лицевого черепа. Забійно-рвана рана верхньої повіки лівого ока. Забійно-рвана рана нижньої губи (а.с.144, т.1);
довідкою від 28.04.2019 р. за №147, відповідно до якої ОСОБА_7 був доставлений в Івано-Франківську ОКЛ та йому поставлений діагноз струс головного мозку, перелом кісток носа, спинок лівої пазухи, лівої орбіти, забійна рвана рана губи, правого коліна (а.с.1, т.2);
протоколом тимчасового доступу до речей документів від 19.12.2019 відповідно до якого надано доступ до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 №898019 та рентгенознімків на 2 арк та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (а.с.170-173, т.1);
висновком експерта №627, згідно якого виявлений у ОСОБА_7 підкон`юнктивальний крововилив лівого ока відновиться до легких тілесних ушкоджень. Рани у ділянках верхньої повіки лівого ока, верхньої губи та правого колінного суглобу відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад (а.с.87-88, т.1);
висновком експерта №57/627-Д, відповідно до якого виявлена у ОСОБА_7 закрита черепно-мозкова-лицева травма, утворилась від дії тупих твердих предметів і відновиться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Рана в ділянці правого колінного суглобу відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я (а.с.93-95, т.1);
висновком експерта за №СЕ-19/109/26-831 ІТ/19 від 23.01.2020, згідно якого на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система скутера «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у стані часткової відмови, рульове керування знаходилось у працездатному стані. Стан часткової відмови робочої гальмівної системи скутера пов`язаний із відламом частини гальмового важеля, приводу гальм переднього колеса. Дані несправності виникли в результаті розвитку ДТП, а водій не міг виявити несправності під час експлуатації транспортного засобу (а.с.89-92, т.1);
висновком експерта №СЕ-19/109/13/3-665ІТ/220 від 28.09.2020 відповідно до якого зіткнення автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 та скутера марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 відбулося на лівій смузі призначеній для руху в напрямку до м. Галич та відносно елементів дороги знаходиться у повздовжньому напрямку в місці, що дещо передує ділянці осипу, а у поперечному в межах переміщення автомобіля марки «Renault Logan» зафіксованого слідами гальмування його коліс. Форма, характер і напрямок утворення пошкоджень на транспортних засобах вказують на те, що при первинному контактуванні автомобіль «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 своїм бампером, декоративною решіткою та капотом у передній правій частині контактував із скутером марки «Honda Dio» реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі лівої задньої та нижньої облицювальних панелей (а.с.103-106, т.1);
висновком експерта №СЕ-19/109/13/3-666ІТ/20 від 29.09.2020 відповідно до якого водій мопеда реєстраційний номер АТ0727А ОСОБА_7 повинен був із технічної точки зору керуватися вимогами п.9.4, 10.4 та 10.1 ПДР України. Водій автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 повинна була із технічної точки зору керуватися вимогами п.12.4 та 12.3 ПДР України. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 , рухаючись із максимально допустимою на даній ділянці дороги швидкістю мала технічну можливість уникнути зіткнення із мопедом реєстраційний номер АТ0727А під керуванням ОСОБА_7 . В діях водія мопеда ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам п.10.4 та 10.1 ПДР України, які б могли перебувати у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП. В діях водія автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимогам п.13.1 ПДР України, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП. (а.с.107-113, т.1);
довідкою Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 29.04.2019 згідно із якою за результатами перевірки повідомлення ОСОБА_10 даних, які б свідчили про наявність кримінального правопорушення немає (а.с.145-146, т.1.).
Крім того, за клопотанням сторони захисту судом було доручено органу досудового розслідування провести слідчий експеримент з обов`язковою участю ОСОБА_10 та призначено судову експертизу. За наслідками чого судом було досліджено:
протокол проведення слідчого експерименту від 20.10.2021 під час його проведення ОСОБА_10 вказала на проїзну частину дороги де відбулось зіткнення і де перебував її автомобіль відносно елементів дороги. Проведено заміри до бетонного стовпа ЛЕП і обвинуваченою вказано на розташування її автомобіля на момент коли вперше побачила мопед під керуванням ОСОБА_7 і розташування мопеда, а також траєкторію його руху (а.с.51-53, т.3);
СD диск із записом ходу проведення слідчого експерименту;
схему до протоколу слідчого експерименту від 20.10.2021, де зафіксовані результати проведення слідчого експерименту (а.с.50, т.3);
висновок експерта за №2519/21-28/658/22-28 від 08.02.2022 відповідно до якого водій скутера реєстраційний номер АТ0727А ОСОБА_7 з технічної точки зору повинен був дотримуватись п.п. 9.4, 10.3, 10.4, 10.1 ПДР України, а водій автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 повинна була виконати технічні вимоги п.12.3 ПДР України в частині визначення поняття «небезпека для руху». Надати відповіді на питання 3-5 не вдалось можливим. В той же час експертом в дослідницькій частині експертного висновку зазначено, що траєкторія руху скутера, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кінцеве його положення та розташування на проїзній частині в момент зіткнення з автомобілем реєстраційний номер НОМЕР_2 не відповідає механізму зіткнення, вказаному в експертному дослідженні №СЕ-19/109/13/3-665ІТ/220 від 28.09.2020, а тому обставини ДТП, вказані у протоколі проведення слідчого експерименту від 20.10.2021 в частині траєкторії руху скутера та його кінцевого положення в момент зіткнення технічно не можуть бути обґрунтовані (а.с.92-97, т.3).
Вищевказані докази суд вважає належними та допустимими, оскільки такі прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України і отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і без використання інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Судом також встановлено, що вищевказані докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченої поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.
Стосовно твердження сторони захисту про недопустимість протоколу слідчого експерименту від 21.08.2020 суд зазначає наступне.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 87 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.
Так, прив`язки до різних точок у схемі до протоколу слідчого експерименту від 21.08.2020 і схемі наслідків ДТП від 28.04.2019, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №051626, не можуть бути підставою для визнання доказу недопустимим в розумінні ст. 87 КПК України та в жодному разі не вказує на недостовірність даних, зазначених у вищевказаних документах.
Крім того, відсутність на фототаблицях, доданих до слідчого експерименту, процесу вимірювання слідчим відстаней, зазначених у протоколі, в будь-якому випадку не свідчить про нездійснення таких дій слідчим.
Стосовно посилань сторони захисту на проведення слідчого експерименту без участі ОСОБА_10 то суд зазначає, що у зв`язку з цим ухвалою суду від 07.10.2021 було задоволено клопотання сторони захисту та доручено органу досудового розслідування провести слідчий експеримент за участю обвинуваченої, оцінку якому в подальшому надано у висновку експерта від 08.02.2022 та зазначено про технічну необґрунтованість обставин ДТП, зазначених ОСОБА_10 при проведенні даного слідчого експерименту.
Не заслуговують на увагу і твердження сторони захисту про те, що пояснення потерпілого, зазначені у протоколі слідчого експерименту від 21.08.2020 по суті є його допитом, оскільки, на переконання суду, потерпілим було відтворено обставини вчинення ДТП, що підтверджується проведеними слідчим вимірюваннями. Крім того, під час проведення слідчого експерименту положеннями КПК України не заборонено надавати показання, які стосуються обставин події, однак останні не є самостійним джерелом доказів.
Зокрема, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Якщо відомості повідомлені під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.
Тобто показання, які надаються під час слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступають відомості, які встановлені під час проведення вказаної слідчої дії і зафіксовані в протоколі цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України є документом та є окремим джерелом доказів.
Таким чином судом не встановлено обставин, передбачених пунктом 2 ч. 2 ст. 87 КПК України, а відтак підстав для визнання протоколу слідчого експерименту від 21.08.2020 недопустимим доказом, немає.
На переконання суду, немає підстав і для визнання недопустимим доказом висновку експерта від №СЕ-19/109/13/3-666ІТ/20 від 29.09.2020, з огляду на те, що стороною захисту основною з підстав для цього зазначено покладення в його основу експертом даних, вказаних в протоколі слідчого експерименту від 21.08.2020. Проте, як вже вище вказано судом, підстави для визнання такого протоколу недопустимим відсутні.
Стосовно інших тверджень сторони захисту суд зазначає, що помилка у марці скутера не ставить під сумність сам висновок експерта, так як номерний знак транспортного засобу, який у даному випадку є основною ідентифікуючою ознакою, зазначено правильно, а технічні характеристики транспортного засобу, які визначаються за моделлю, в даному висновку експерта не досліджувались.
Щодо зазначення відсутності гальмівного шляху у автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що не відповідає схемі наслідків ДТП від 28.04.2019, суд вказує, що при проведенні розрахунків експертом у формулах не запитувалось взагалі про довжину гальмівного шляху та його наявність чи відсутність, а відтак дана обставина не впливає на правильність висновку експерта.
Крім того, покликання сторони захисту на зазначення у висновку експерта відомостей про технічну справність автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 , то суд зазначає, що при проведенні експертизи на замовлення сторони захисту в справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2019, про технічну несправність автомобіля самою ж ОСОБА_10 чи її захисником, вказано не було.
Разом з тим, в своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд зазначає, що вважає за можливе застосувати дане положення до ходу досудового розслідування. Проте, на запитання суду ОСОБА_10 повідомила, що ходом досудового розслідування в слідчого жодного разу не цікавилась, її захисник виключно повідомляв її про затягування самим же слідчим органом досудового розслідування. В той же час ОСОБА_10 з невідомих причин відмовилася від отримання підозри у даному кримінальному провадження, що підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження документами. Дані обставини ставить під сумнів добросовісність користування ОСОБА_10 належними їй процесуальними правами та неухильність виконання процесуальних обов`язків.
Одночасно стороною обвинувачення суду надано інші документи, які є процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого чи інші рішення, які вирішують певні процедурні питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують, а саме:
постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000010 від 06.06.2019 (а.с.127, т.1);
постанову про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000010 від 06.06.2019 (а.с.128-129, т.1);
доручення про проведення досудового розслідування у кримінального провадження № 0000010 від 06.06.2019 (а.с131, т.1);
картка водія мопеда серії ІВ №000229 від 21.05.2009, видане на ім`я ОСОБА_7 (а.с.142, т.1);
реєстраційний талон серії ІС №000727 від 30.05.2009, відповідно до якого ОСОБА_7 є власником моторолера Honda, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.143, т.1);
постанови про призначення експертизи у кримінальному провадженні № 0000010 від 18.11.2019, 22.01.2020, 25.03.2020, 27.08.2020 (а.с. 150, 155, 160, 165, 178, 181, 186, 196-198, 205 т.1);
супровідні листи, клопотання експерта та повідомлення про неможливість проведення експертизи (а.с.151-154, 156-157, 161-164, 182-185, 187-190, 199-200, т.1);
клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів від 22.11.2019 (а.с.166, т.1);
ухвала про тимчасовий доступ до речей і документів від 29.11.2019, якою надано доступ до медичних документів ОСОБА_7 (а.с.167-168, т.1);
клопотання про продовження строку досудового розслідування від 01.06.2020 (а.с.191-192, т.1);
ухвала про продовження строку досудового розслідування від 04.06.2020, якою продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 до 06.12.2020 (а.с.193-194, т.1);
довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні на суму 1 256,08 грн, 1 307,60 грн, 1 307,60 грн, 2 831,55 грн (а.с.159, 203, 207, т.1, а.с.91, т.3).
Щодо посилань сторони захисту на відсутність у потерпілого водійських прав на керування мопедом, а відтак і порушення саме ОСОБА_7 правил дорожнього руху України, які призвели до ДТП суд зазначає наступне.
Так, відповідно до абз.2 п.3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 08.05.1993 за №340, в редакції на час вчинення ДТП, керування мопедом, моторолером та іншим двоколісним (триколісним) транспортним засобом, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.
Натомість суду не надано такого посвідчення водія, виданого потерпілому, а виключно міститься копія картки водія мопеда серії НОМЕР_3 , видане 21.05.2009 Івано-Франківським відділом екзаменаційної-реєстраційної роботи.
Відтак, дана картка станом на 28.04.2019 не підтверджувала наявність у ОСОБА_7 права керування мопедом.
В той же час, суд зазначає, що відповідно до постанови ВП ВС від 21.08.2019 за №682/956/17 допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі по собі (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК України (наприклад, керування транспортним засобом без посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії, не зареєстрованим, або без належного номерного знака (підп. "в" п. 2.9 ПДР) тощо); б) порушення, які самі по собі (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце (наприклад, порушення правил перестроювання транспортних засобів (п. 10.3 ПДР), розвороту (п. 10.7 ПДР), заборони виїзду на зустрічну смугу руху транспорту (п. 11.4 ПДР), перевищення швидкості руху транспорту (п. 12.4 ПДР) тощо).
Відтак, порушення п.в п.2.9 ПДР України не є порушенням, яке саме по собі здатне викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст.286 КК України.
Крім того, в будь-якому випадку порушення Правил дорожнього руху одним водієм не виключає кримінальної відповідальність іншого водія транспортного засобу, який порушив ці Правила, маючи технічну можливість уникнути ДТП, та спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Суд зазначає, що відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/13/3-666ІТ/20 від 29.09.2020 водій автомобіля марки «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_10 , рухаючись із максимально допустимою на даній ділянці дороги швидкістю мала технічну можливість уникнути зіткнення із мопедом реєстраційний номер АТ0727А під керуванням ОСОБА_7 .
Правила дорожнього руху і Закон України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Тому порушення водієм ПДР під час руху в попутному напрямку, позаду моторолера та вчинення зіткнення із задньою частиною моторолера внаслідок чого заподіяно тілесних ушкоджень водію моторолера є підставою для притягнення водія до кримінальної відповідальності.
Відносно посилань захисника на відсутність встановлення у висновках експерта порушень п. 12.1, 12.3 та п.2.3б, д, суд зазначає, що для кваліфікації дій особи за нормою ст. 286 КК України судам слід виходити не лише з висновків експертів, які визначають наявність причинного зв`язку між порушенням водієм ПДР та наслідками, що настали, а й із сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування з огляду на особливості складу злочину, передбаченого зазначеною статтею.
Суд зазначає, що дорожній рух становить діяльність з підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад, завалів або поваленого дерева), так і в силу людських помилок, необережності, необачності, а також і порушення правил дорожнього руху.
Тому на всіх учасників дорожнього руху покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених правил, як, наприклад, обмеження швидкості або заборони проїзду, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, що склалася.
Водій юридично зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну (пункт 2.3 ПДР) та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (пункт 12.3 ПДР). Закон не передбачає модифікації цих обов`язків або звільнення від них залежно від причин виникнення перешкоди.
Стосовно не встановлення експертом у висновку від 08.02.2022 у діях ОСОБА_10 порушень п.12.3 ПДР України суд звертає увагу на те, що на вирішення експерта було поставлено питання як повинні були діяти водії у заданих умовах. Питання щодо наявності у діях водіїв порушень ПДР України на вирішення експерта не ставились.
Крім того, дана експертиза проводилась з урахуванням наданих ОСОБА_10 пояснень на слідчому експерименті від 20.10.2021 та закріплених у схемі до протоколу слідчого експерименту, які в подальшому визнані експертом технічно необґрунтованими.
Таким чином, дослідивши докази сторони обвинувачення, вислухавши учасників кримінального провадження, взявши до уваги невизнання вини обвинуваченим, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у тому, що вона керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження, а тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та межі санкції ч. 1 ст. 286 КК України в редакції, на момент вчинення кримінального правопорушення.
Так, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Санкція ч.1 ст. 286 КК України в редакції, на момент вчинення кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 3, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обставин, які пом`якшують покарання, не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді органу пробації ОСОБА_10 раніше не судима, згідно відомостей із медичних закладів не перебуває на наркологічному та психіатричному обліках у лікарів, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як низькі. Орган пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк і не становить високої небезпеки для суспільства (а.с.122-123, т.1).
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_10 суд враховує те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України на момент його вчинення був нетяжким злочином, обвинувачена є особою старшого віку, раніше не судима, одружена, має повнолітнього сина, приватний підприємець, має постійне місце проживання.
В судових дебатах представник потерпілого та прокурор просили призначити обвинуваченій покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Отже, з урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про призначення серед альтернативних видів покарань, передбачених ч.1 ст.286 КК України, обвинуваченій покарання у виді штрафу в максимальному розмірі.
На переконання суду, призначення такого основного покарання буде справедливим за своїм видом, достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Щодо додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до наступного.
Так, ОСОБА_10 має право керування транспортними засобами відповідно до посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_4 .
Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №14від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно. Позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.
Враховуючи тяжкість вчиненого правопорушення та його наслідки, суд дійшов висновку про необхідність застосування додаткового покарання, передбаченого санкцією частини 1 статті 286 КК України, а саме позбавлення права керувати транспортними засобами, відносно обвинуваченої ОСОБА_10 строком на 1 рік.
Щодо заявленого ОСОБА_7 цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Так, позовними вимогами потерпілого є стягнення з обвинуваченої 6 722,87 грн матеріальної шкоди на лікування, 10 200 грн матеріальної шкоди на ремонт моторолера та 70 000 моральної шкоди.
Вирішуючи питання в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди суд виходить із наступного.
В судовому засіданні встановлено, що відповідальність водія транспортного засобу, що належить ОСОБА_10 , станом на момент вчинення ДТП, була застрахована у АТ «Оранта» згідно страхового полісу №АМ9792323, що діяв до 07.03.2020. Дані обставини підтверджені обвинуваченою, даними зазначеними в схемі наслідків ДТП від 28.04.2019 та інформацією, наявною у відкритому доступі за допомогою запиту до Централізованої бази даних МТСБУ.
При цьому відшкодування майнової шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).
Таким чином, враховуючи заявлення потерпілим вимог в розмірі 6 722,87 грн матеріальної шкоди на лікування, 10 200 грн матеріальної шкоди на ремонт моторолера, що є значно нижчим від встановленого на час вчинення ДТП мінімального ліміту відповідальності страховика, та не зазначення АТ «Оранта» відповідачем у даному позові, то на переконання суду, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Стосовно стягнення моральної шкоди з обвинуваченої суд зазначає наступне.
Згідно до п. 2 ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до вимог ч. 3ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.
Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 за №147/66/17 звернула увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.
Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.
В той же час цивільний позивач в обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди окрім заподіяння шкоди у зв`язку з його ушкодженням здоров`я зазначив і те, що від часу ДТП пройшло чимало часу, обвинувачена не вибачилась перед потерпілим, всіма способами затягувала досудове розслідування та неодноразово робила спроби вплинути на нього з метою відмови від претензій до неї і подання відповідної заяви до органу досудового розслідування, чим здійснювала психологічний тиск. Крім того зазначив, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення викликали порушення нормальних життєвих зв`язків, створили вимушену перерву у громадському житті, змінився плин його життя, через що позивач почав нервувати.
Відтак, позивач просить стягнути в тому числі моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.
З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду не пов`язану з ушкодженням здоров`я, на суму 15 000 гривень, яка повинна бути стягнута з обвинуваченої по справі.
Саме такий розмір буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.
Відтак, позов підлягає до задоволення частково.
Крім того у відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз у даній справі.
Запобіжний захід ОСОБА_10 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
Речові докази, питання про які суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 6 702 (шість тисяч сімсот дві) грн 83 коп. витрат на залучення експертів для проведення експертиз.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_15