Ухвала
17 травня 2021 року
м. Київ
справа № 451/1340/19
провадження № 51-5941 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 20 квітня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), було залишено без руху і встановлено п`ятнадцятиденний строк для усунення, зазначених в ухвалі недоліків із дня її отримання. Також було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
У межах визначеного судом строку, засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, проте приписів ст. 427 КПК ним не дотримано, допущених недоліків касаційної скарги, залишеної без руху ухвалою суду касаційної інстанції в повному обсязі не усунуто.
Зокрема, в ухвалі Суду від 20 квітня 2021 року засудженому було наголошено, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретно вказати судове рішення, яке оскаржується в касаційному порядку.
Однак, повторна касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 містить істотні суперечності з даного приводу. Як вбачається з її вступної частини, ним подано скаргу на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року (копію якої додано до касаційної скарги), якою виправлено описку в ухвалі цього суду від 30 березня 2021 року та відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід колегії суддів і прокурору. Проте зі змісту мотивувальної частини касаційної скарги убачається, що засуджений висловлює незгоду з ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 30 березня 2021 року, якою було переглянуто в апеляційному порядку вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 вересня 2020 року щодо нього та вважає її незаконною (копію якої в порушення ч. 5 ст. 427 КПК, не додано до касаційної скарги), при цьому у прохальній її частині засуджений просить скасувати судове рішення (без вказівки найменування суду, який його ухвалив та дати ухвалення). Така неоднозначна позиція засудженого в свою чергу позбавляє суд касаційної інстанції можливості встановити дійсний предмет касаційного розгляду.
Також, всупереч законодавчим положенням у скарзі не зазначено обґрунтування незаконності рішення апеляційного суду, допущення згаданим судом таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оскаржуваної ухвали на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на статті 370, 404, 405, 412- 414, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.
Проте, засуджений ОСОБА_4 у прохальній частині скарги просить скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження (без найменування суду, який його ухвалив та дати ухвалення), ч. 4 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК) перекваліфікувати на ч. 1 ст. 289 КК. Отже, вимоги засудженого ОСОБА_4 не конкретизовані та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК.
Разом з цим, при поданні касаційної скарги на усунення недоліків засуджений ОСОБА_4 не дотримався положень ч. 4 ст. 427 КПК, якою передбачено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає. Водночас як убачається зі скарги, засуджений вищевказаних вимог закону не дотримався, касаційну скаргу ним не підписано.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на те, що засудженим не були виконанні вимоги попередньої ухвали в повному обсязі, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Водночас, враховуючи невідповідність касаційної скарги засудженого вимогам ст. 427 КПК, суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені ч. 2 ст. 13 цього Закону (в тому числі захист і складення документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом ст. ст. 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року щодо нього, з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3