Дата документу 19.07.2021 Справа № 310/8252/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/8252/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1084/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянула 19 липня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою, поданою обвинуваченою ОСОБА_7 та її захисником адвокатом ОСОБА_8 , на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 2 березня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Макіївка Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

10 вересня 2019 року приблизно о 18 годині 50 хвилин знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень нанесла їй один удар рукою в область правої верхньої кінцівки, один удар носком правої ноги в область правої нижньої кінцівки та вкусила потерпілу за кисть верхньої лівої кінцівки, заподіявши ОСОБА_9 , відповідно до висновку експерта № 362 від 30.09.2019 р., тілесні ушкодження у вигляді: укушеної скальпованої клаптевої рани лівої кисті (укус людиною), які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 2 березня 2021 року:
ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та їй призначено покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн. та моральну шкоду 5000 грн.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник - адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, не погоджуються з вироком в частині призначення покарання.

Просить вирок змінити, призначити більш м`яке покарання (покарання з іспитовим строком )

В обґрунтування своїх вимог зазначають про активну участь обвинуваченої в розслідуванні провадження, оскільки остання надавала показання, приймала участь у слідчих експериментах.

У судове засідання апеляційної інстанції обвинувачена та захисник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи дані обставини та з урахуванням відсутності питань, які б погіршували правове становище обвинуваченої, апеляційний суд відповідно до положень ч.4 ст. 401, ч.4 ст.405 КПК України проводить апеляційний розгляд без участі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Потерпіла у судове засідання апеляційної інстанції потерпілий також не з`явилася, надала заяву про розгляд без її участі, одночасно висловивши позицію щодо згоди з вироком суду першої інстанції, апеляційний суд у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги, пославшись при відповідність призначеного покарання вимогам ст. 65 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікація дій останньої не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст.404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Щодо виду та розміру покарання, призначеного судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 , з яким не погоджується сторона захисту, вважаючи його надто суворим, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до проступків, особу винуватої, яка раніше не судима, негативно характеризується за місцем проживання, на спец обліках не перебуває.

Одночасно суд встановив відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

За висновком органу пробації, складеного відносно ОСОБА_7 , виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Сукупність наведених обставин поряд із не працевлаштованістю обвинуваченої надавали суду вагомих підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді громадських робіт, що згідно ст. 56 КК України полягають у виконанні засудженою особою у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт.

При цьому, судова колегія зауважує, що обраний ОСОБА_7 вид покарання не є найсуворішим із встановленої санкції статті, визнаної доведеною як скоєний обвинуваченою проступок, і призначений місцевим судом розмір громадських робіт є мінімальним.

Оцінюючи вимоги сторони захисту про призначення ОСОБА_7 покарання з іспитовим строком, судова колегія зауважує наположеннях ч.1 ст. 75 КК України, відповідно до якої суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, перелік покарань, від відбування яких особу може бути звільнено на підставі ст. 75 КК України, є вичерпним. Покарання у виді громадських робіту цей перелік не входить.

Обставини, на які посилаються апелянти як підстави для призначення ОСОБА_7 більш м`яке покарання, враховані місцевим судом.

Інших вагомих обставин для цілей заявленої апеляційної скарги, сторона захисту не наводить. Переконливих доводів, які б спростовували висновки районного суду та вказували б на явну несправедливість призначеного покарання через його суворість не встановлено.

Враховуючи вище перелічені обставини, з урахуванням принципів призначення покарання, а саме обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в даному випадку призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а доводи в апеляційній скарзі про суворість покарання колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б тягли за собою зміну судового рішення, колегія суддів не вбачає, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу, подану обвинуваченою ОСОБА_7 та її захисником адвокатом ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 7 травня 2020 року відносно 2 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4