Справа № 496/5065/20
Провадження № 1-кп/496/260/21
У Х В А Л А
31 березня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Біляївський районний суд Одеської області розглядає зазначений обвинувальний акт.
04 квітня 2021 року спливає двомісячний термін запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.
Прокурором до суду було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження запобіжного заходу підтримав, просив його задовольнити, так як ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою зміни ними свідків або інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки більшість з них відповідно до матеріалів кримінального провадження, знайомі з обвинуваченим, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що воно є формальним, посилання прокурора на те, що ризики, які були враховані прокурором при обранні запобіжного заходу не відпали є помилковим, оскільки основним ризиком було встановлено те, що ОСОБА_6 може вплинути на потерпілого та свідків, однак свідки події відсутні, тому не може йти мова про здійснення обвинуваченим тиску на них, потерпілий свою думку відносно обвинуваченого виклав у письмовій заяві, в якій просить судове засідання проводити за його відсутності, а отже потерпілий не заінтересований в обвинуваченні. Щодо можливого знищення обвинуваченим документів, то їх оригінали долученні до матеріалів кримінального провадження, тому вплив на них з боку ОСОБА_6 неможливий. З долученого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 з моменту події та до обрання відносно нього запобіжного заходу не здійснював спроби переховуватись від слідства, обвинувачений одружений та має малолітню доньку, проживав із своєю сім`єю, тому є всі підстави про заміну йому запобіжного заходу, внесенням застави.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Потерпілий в судовому засіданні не з`явився, але в матеріалах кримінального провадження наявна його заява в якій він просив розглядати справу без його участі.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти усного клопотання захисника, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено наявність свідків події. Також, слід зазначити, що заява потерпілого про розгляд справи за його відсутності не вказує на відсутність претензій відносно обвинуваченого.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, що додані до клопотання, суд дійшов до наступного висновку:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter проти Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier проти France/.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /справа W. проти Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою зміни ними свідків або інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки свідки зазначені в матеріалах кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали суд вважає клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Суд не вбачає підстав для визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_8 так як обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходів.
Щодо заперечень захисника обвинуваченого, які були висловленні в судовому засіданні, то суд залишає зазначені обставини поза увагою, оскільки наведені судом ризики є достатніми для продовження строку тримання під вартою.
Крім зазначеного, суд звертає увагу, що первісна ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не скасована.
Приймаючи до уваги те, що на теперішній час судовий розгляд даного кримінального провадження триває, ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, не зникли, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314-315, 376, 395 КПК України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме з 31 березня 2021 року до 30 травня 2021 року включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 5 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 05 квітня 2021 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1