Провадження № 1-кп/643/292/21
Справа № 640/2544/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження , внесене до ЄРДР № 0000747 від 17.07.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше

не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018 року близько о 15:30, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем "Hyundai Accent", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

п. 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані

алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи

токсичних речовин» рухався по вул. Валентинівській м. Харкова зі сторони пр. Тракторобудівників в напрямку вул. Гвардійців Широнинців, зі швидкістю приблизно 80-90 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку №35/81, ОСОБА_7 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п.п. 10,1, 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

п. 10. 1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен перекогнатись ,що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху» та, рухаючись у правому ряду, перед випередженням тролейбусу не переконався в безпеці свого маневру, та під час перестроювання в лівий ряд не дотримав безпечного інтервалу, в результаті чого контактував з лівою задньою частиною тролейбусу. Після чого втратив контроль над керуванням свого автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем "ВАЗ 21053", р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному йому напрямку по вул. Валентинівській по своїй смузі руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної події, згідно з висновком судово- медичної експертизи №09-3156/2018 від 30.11.2018, потерпілому ОСОБА_9 , який перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля «ВАЗ 21053», р.н. НОМЕР_2 , спричинені середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по ознаці тривалості розладу здоров`я, а саме: закрита травма грудей та заочеревинного простору у вигляді переломів 8-11 лівих ребер з наявністю під капсульної гематоми лівої нирки, та перелому поперечного відростку 7-го грудного хребця.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-17/280-А/18 р. від 28.08.2018, причиною смерті ОСОБА_8 , який був водієм автомобіля «ВАЗ 21053», р.н. НОМЕР_2 , явилась важка сукупна травма з забіями внутрішніх органів, розривом печінки та її ускладнення - гостра легенево- серцева недостатність, двобічна посттравматична пневмонія, поліорганна недостатність.

Порушення п.п. 10.1, 12.1 та 13.3 Правил безпеки дорожнього руху України ОСОБА_7 , згідно висновку судової автотехнічної експертизи №1247/18 від 29.11.2018 знаходяться в причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобю порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , та спричинило потерпілому ОСОБА_9 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину , передбаченого ч. 2 ст.286 КК України визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та дав свідчення, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення , встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення , передбачених ч. 2 ст. 286 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , та спричинило потерпілому ОСОБА_9 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду в межах пред`явленого обвинувачення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , та спричинило потерпілому ОСОБА_9 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від скоєння, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення та данні про його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має неповнолітнього сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується задовільно .

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ,є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння .

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, скоєний злочин згідно з положенням ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характер і ступінь суспільної небезпеки, дані про особу, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, ставлення до скоєного, не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України, та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідним призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно абз. 3 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

З урахуванням характеру і ступеня тяжкості скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений останнім злочин, при цьому суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.ст. 75, 76 КК України, які б давали суду можливість звільнити обвинуваченого від відбуття покарання із випробуванням.

Таку міру покарання суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину, кількість грубих порушень вимог Правил дорожнього руху України, що потягло за собою тяжкі наслідки в вигляді загибелі особи та спричинення особі потерпілого середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, позицію потерпілих, які прохали призначити справедливе покарання.

До вступу вироку в законну силу, суд вважає за необхідне, залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді - тримання під вартою, з урахуванням покарання, що призначає.

Строк відбуття покарання рахувати з 13.12. 2018 року.

Так, судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України.

Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в розмірі 37597 (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто сім ) гривен, у тому числі 7597 (сім тисяч п`ятосот дев`яносто сім) гривен та 3000 (три тисячі ) гривен моральної шкоди.

Потерпілою ОСОБА_11 ,яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_12 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 заподіяну матеріальну шкоду внаслідок втрати годувальника, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою у сумі 117274,50 гривен , моральну шкоду в розмірі 400 000 гривен та компенсацію за заподіяну матеріальну шкоду в наслідок дорожньо-трансопртної пригоди в розмірі 17964,81 гривен.

Потерпілою ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь компенсацію за необхідні витрати на поховання в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто ) гривен , компенсацію за необхідні витрати на придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для проведення операції та лікування в післяопераційний період на загальну суму у розмірі 49 332 (сорок дев`ять тисяч триста тридцять дві )гривен 72 копійок та компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду внаслідок втрати чоловіка в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривен.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в розмірі в розмірі 37597 (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто сім ) гривен, у тому числі 7597 (сім тисяч п`ятосот дев`яносто сім) гривен , як доведений матеріалими справи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 ,яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_12 підлягає задоволенню в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 заподіяну матеріальну шкоду внаслідок втрати годувальника, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою у сумі 117274,50 гривен та компенсації за заподіяну матеріальну шкоду в наслідок дорожньо-трансопртної пригоди в розмірі 17964,81 гривен

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_7 підлягає задоволенню в частині стягнення з обвинуваченого компенсації за необхідні витрати на поховання в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто ) гривен , компенсації за необхідні витрати на придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для проведення операції та лікування в післяопераційний період на загальну суму у розмірі 49 332 (сорок дев`ять тисяч триста тридцять дві )гривен 72 копійок.

Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності його вини.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривен підлягає задоволенню .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 ,яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 400 000 гривен підлягає частковому задоволенню та суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривен .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 компенсації за заподіяну їй моральну шкоду внаслідок втрати чоловіка в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривен підлягає задоволенню .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Частиною 2 ст. 122 КПК України визначено, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені судові витрати пов`язані з проведенням:

- судової автотехнічної експертизи №817/18 від 07.09.2018 р. 2288 грн.;

- судової автотехкнічної експертизи №814/18 від 05.11.2018 року -2288 грн.;

- транспортно-трасологічної експертизи № 815/816/18 від 15.11.2018 р. - 5720 гривен (к/д 24060300, р/р 0005 , код банку 37999680 , МФО 851011, УДКС України в Слобідському районі м.Харкова );

-судової автотоварознавчої експертизи 28.11.2018 р.-2145 грн. (Код );

-судової товарознавчої експертизи №4347 від 27.11.2018 року - 572 грн.;

-судової автотехнічної експертизи №1247/18 від 29.11.2018 року- 1716 грн.; (к/д 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Слобідському районі м. Харкова).

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років з позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 (три ) роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_7 , залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 13.12. 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави документально підтверджені судові витрати пов`язані з проведенням :

- судової автотехнічної експертизи №817/18 від 07.09.2018 р. 2288 грн.;

-судової автотехкнічної експертизи №814/18 від 05.11.2018 року- 2288 грн. ;

-транспортно-трасологічної експертизи № 815/816/18 від 15.11.2018 р. - 5720 гривен (к/д 24060300, р/р 0005 , код банку 37999680 , МФО 851011, УДКС України в Слобідському районі м.Харкова );

- судової автотоварознавчої експертизи 28.11.2018 р.-2145 грн. (Код );

-судової товарознавчої експертизи №4347 від 27.11.2018 року - 572 грн.;

-судової автотехнічної експертизи №1247/18 від 29.11.2018 року- 1716 грн.; (к/д 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Слобідському районі м. Харкова).

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_12 заподіяну матеріальну шкоду внаслідок втрати годувальника спричиненої дорожньо-транспортною пригодою у сумі 117274,50 гривен та моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривен.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 17964,81 гривен.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_11 компенсацію за необхідні витрати на поховання в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто ) гривен.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 компенсацію за необхідні витрати на придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для проведення операції та лікування в післяопераційний період на загальну суму у розмірі 49 332 (сорок дев`ять тисяч триста тридцять дві )гривен 72 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду внаслідок втрати чоловіка в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривен.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 37597 (тридцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто сім ) гривен, у тому числі 7597 (сім тисяч п`ятосот дев`яносто сім) гривен та 3000 (три тисячі ) гривен моральної шкоди.

Зняти арешт з автомобіля «ВАЗ 2105 »,дердномер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 .

Зняти арешт з автомобіля «Хюндай Акцент »,держномер НОМЕР_1 ,що належить ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1