22.04.2021 Єдиний унікальний № 371/475/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Миронівка

ЄУН 371/475/21

Провадження № 1-кп/371/18/21

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000196, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 квітня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Маслівка Миронівського району Київської області, має повну загальну середню освіту, неодружений, дітей не має, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

6 жовтня 2014 року Миронівським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку у 3 роки;

4 травня 2017 року Миронівським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 2 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;

9 серпня 2019 року звільненого від відбування покарання умовно достроково, на підставі ст. 81 КК України, з невідбутим строком 1 рік 11 місяців 11 днів;

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Маслівка Миронівського району Київської області, має повну загальну середню освіту, неодружений, дітей не має, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення
За встановленими обставинами кримінального правопорушення, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснили таємне викрадення майна ОСОБА_6 з території, що розташована по АДРЕСА_2 , на якій він здійснює свою підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець, за таких обставин.

15 квітня 2020 року у вечірній час, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на крадіжку дизельного палива з території, на якій здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного корисливого умислу, 15 квітня 2020 року у вечірній час, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 в телефонній розмові запропонував брату ОСОБА_5 разом з ним вчинити крадіжку дизельного палива з резервуару, що знаходиться на огородженій території земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_2 , на що ОСОБА_5 погодився, вступивши таким чином із ОСОБА_4 у злочинну змову.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , 15 квітня 2020 року близько 21 години 30 хвилин, на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , прибули до території, що за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 переліз через паркан та потрапив до огородженої території земельної ділянки. ОСОБА_5 , перебуваючи біля паркану, залишився спостерігати за тим, щоб дії ОСОБА_4 залишалися непоміченими з боку власника та інших осіб.

15 квітня 2020 року близько 21 години 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 пересвідчившись що його дії залишаються не поміченими з боку власника та інших осіб, відірвав за допомогою металевого лому частину даху приміщення, в якому був розміщений резервуар з паливом.

Перебуваючи на резервуарі, ОСОБА_4 , шляхом зривання навісного замка за допомогою металевого лому, відчинив металевий люк резервуару з дизельним паливом та за допомогою гумової шланги наповнив дизельним паливом, яке належить ОСОБА_6 , з вказаного резервуару п`ять пластикових каністр, об`ємом по 20 літрів кожна.

З метою закінчення реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 з викраденим паливом через паркан покинув огороджену територію, яка стала місцем події, набувши таким чином можливість вільного подальшого розпорядження викраденим дизельним паливом.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали ОСОБА_6 майнову шкоду, розмір якої за висновком судово - товарознавчої експертизи № 13-1/899 від 5 травня 2020 року, склав 2289 гривень.

16 квітня 2020 року у обвинуваченого ОСОБА_4 виник новий умисел на крадіжку дизельного палива з території, що розташована по АДРЕСА_2 , на якій здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_6 .

З цією метою, ОСОБА_4 16 квітня 2020 року, близько 12 години, приїхав на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1102» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до вказаної території та неподалік неї в смітнику сховав п`ять пластикових каністр об`ємом по 20 літрів кожна і гумову шлангу, які планував використати для вчинення крадіжки. Після цього, на вказаному автомобілі повернувся додому.

16 квітня 2020 року близько 21 години, ОСОБА_4 прибув пішки до території за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вчинити крадіжку дизельної палива з резервуару, що знаходиться на вказаній території.

З цією метою, ОСОБА_4 взяв раніше сховані неподалік п`ять пластикових каністр та гумову шлангу, переліз паркан та потрапив до огородженої території. Пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та інших осіб, обвинувачений заліз на резервуар через раніше відірвану ним частину даху приміщення.

Перебуваючи на резервуарі, реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел, ОСОБА_4 відчинив металевий люк резервуару з дизельним паливом та, за допомогою гумової шланги, наповнив дизельним паливом п`ять пластикових каністр, об`ємом по 20 літрів кожна.

З метою закінчення реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 з викраденим паливом через паркан покинув вказану територію, набувши таким чином можливість вільного подальшого розпорядження викраденим дизельним паливом.

Згідно з висновком судово - товарознавчої експертизи №13-1/899 від 5 травня 2020 року, вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2277 гривень.

Крім цього, 17 квітня 2020 року близько 09 години, у ОСОБА_4 виник новий умисел на крадіжку дизельного палива з території за адресою: АДРЕСА_2 .

З цією метою, ОСОБА_4 , 17 квітня 2020 року близько 22 години, приїхав на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до вказаної території та залишив автомобіль неподалік вказаної території в лісосмузі.

Переконавшись в тому, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та інших сторонніх осіб, ОСОБА_4 взяв п`ять пластикових каністр об`ємом по 20 літрів кожна та гумову шлангу, переліз через паркан, потрапивши на огороджену територію, де розміщено резервуар з паливом.

Пересвідчившись, що його дії залишаються не поміченими з боку власника та інших осіб, ОСОБА_4 заліз на резервуар через раніше відірвану ним частину даху приміщення, відчинив металевий люк резервуару з дизельним паливом та за допомогою гумової шланги наповнив дизельним паливом п`ять пластикових каністр, об`ємом по 20 літрів кожна.

З викраденим паливом ОСОБА_4 через паркан покинув вказану територію, набувши таким чином можливість вільного подальшого розпорядження викраденим дизельним паливом.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 майнову шкоду, розмір якої, згідно з висновком судово - товарознавчої експертизи №13-1/899 від 05 травня 2020 року, склав 2259 гривень.

Потерпілий ОСОБА_6 заявив до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільний позов у кримінальному провадженні, просив стягнути з обвинувачених солідарно вартість викрадених за попередньою змовою 100 літрів дизельного палива, які були оцінені експертом в сумі 2289 гривень; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 вартість викрадених ним 200 літрів дизельного палива, вартість яких оцінено в сумі 4536 гривень.

Також просив покласти на обвинувачених судові витрати, стягнути на користь ОСОБА_6 витрати на професійну допомогу в сумі 11000 гривень.

Позиції учасників судового провадження
Фактичні обставини злочину обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив, визнав себе винним у вчиненні злочину, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин надав показання, з яких слідує наступне.

15 квітня 2020 року він вирішив вчинити крадіжку палива з території за адресою: АДРЕСА_2 , де розміщено резервуар. У вечірній час він зателефонував до свого брата ОСОБА_5 та запропонував йому разом з ним вчинити крадіжку, на що той погодився.

Того ж дня, в темну пору доби, точного часу не памятає, він разом з братом на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1102», яким він користувався, прибули до вказаної території. Брат залишився спостерігати, щоб їх дії залишалися непоміченими, а він переліз через паркан та потрапив до вказаної території, підійшов до приміщення, в якому розміщено резервуар з паливом, відірвав за допомогою металевого лому частину даху приміщення, та проник всередину.

Перебуваючи на резервуарі, він зірвав навісний замок за допомогою металевого лому, відчинив металевий люк резервуару з дизельним паливом та за допомогою гумової шланги наповнив дизельним паливом п`ять пластикових каністр, об`ємом по 20 літрів кожна.

Після цього, з викраденим паливом через паркан покинув вказану територію. Пальне продав, кошти витратив на власні потреби.

Крім цього, 16 квітня 2020 року, точного часу не пам`ятає, майчи намір повторного викрадення палива, приїхав на тому ж автомобілі до тієї ж території, де неподалік заховав п`ять пластикових каністр та гумову шлангу, після чого повернувся додому.

Того ж дня, в темну пору доби, прибув пішки до вказаної території, взяв раніше сховані неподалік п`ять пластикових каністр та гумову шлангу, переліз через паркан та потрапив до огородженої території, проник до резервуару через раніше відірвану ним частину даху, відчинив металевий люк резервуару з дизельним паливом та, за допомогою гумової шланги, наповнив дизельним паливом п`ять пластикових каністр. З викраденим паливом через паркан покинув вказану територію, пальне продав, кошти витратив.

17 квітня 2020 року він знову вирішив вчинити крадіжку. Маючи чітке розуміння як потрібно діяти, в темну пору доби, точного часу не пам`ятає, приїхав на автомобілі марки «ЗАЗ» моделі «1102», до вказаної території, автомобіль залишив неподалік.

У такий же спосіб переліз через паркан, проник на дах резервуару, за допомогою гумової шланги наповнив п`ять пластикових каністр об`ємом по 20 літрів кожна та з викраденим паливом покинув вказану територію, пальне продав, кошти витратив.

У вчиненому щиро кається, заявлений потерпілим цивільний позов визнав, вказав, що не має коштів для сплати вартості викраденого, просив суворо не карати.

Фактичні обставини злочину не заперечив обвинувачений ОСОБА_5 , вину у вчиненні крадіжки визнав.

На підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин, надав показання, з яких слідує, що його брат ОСОБА_4 запропонував йому вчинити крадіжку дизельного палива, продати пальне, отримані кошти поділити, на що він погодився.

15 квітня 2020 року в темну пору доби, точного часу не памятає, він разом із своїм братом ОСОБА_4 , на автомобілі марки «ЗАЗ», моделі «1102», під керуванням останнього, прибули до території за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи біля вказаної території, його брат ОСОБА_4 переліз через паркан та потрапив до вказаної території, а він залишився перебувати біля паркану, спостерігав за тим, щоб їхні дії залишалися непоміченими з боку власника та інших осіб. Дочекавшись брата, він допоміг йому перемістити через паркан п`ять пластикових каністр, об`ємом по 20 літрів, наповнених дизельним паливом, після чого, на вказаному автомобілі вони покинули місце вчинення злочину. Пальне брат продав, коштів від продажу йому не давав.

У вчиненому щиро кається, зазначив, що став на шлях виправлення, заявлений потерпілим цивільний позов визнав, просив суворо не карати.

Потерпілий та його захисник в судове засідання не з`явився.

Захисник подав до суду заяву, в якій просив розгляд кримінального провадження здійснювати у їхній відсутності. У заяві вказав, що заперечень проти встановлених досудовим розслідуванням обставин не має, цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Покарання кожному обвинуваченому просить призначити максимальне, без звільнення від його відбуття, у тому числі на підставі ст. 75 КК України.

Не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин прокурор.

Мотиви суду
Заслухавши вступну промову прокурора, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів, що характеризують особу кожного з них.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Покази обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи, які ними та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні.

Пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, та полягає у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_6 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, в якому було розміщено резервуар з паливом, що кваліфікується судом як злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України.

Діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , мали місце, та полягають у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_6 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, в якому було розміщено резервуар з паливом, що кваліфікується судом як злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України.

Обвинувачені є винними у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягають покаранню за вчинене.

Учасниками кримінального провадження не оспорюється доведеність вини обвинувачених, кваліфікація їх дій.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають злочинність діяння обвинувачених, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинувачених примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачені вчинили злочин у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинувачених.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно, скарг на його поведінку не надходило, працює, алкогольними напоями не зловживає, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Вчинив кримінально каранні дії у період перебігу строку умовно-дострокового звільнення.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики, виданої Миронівською міською радою Київської області 24 квітня 2020 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» від 24 квітня 2020 року, вимоги УІАП ГУ НП в Київській області від 24 квітня 2020 року, довідки про звільнення, виданої Державною установою «Божковська виправна колонія №16» від 9 серпня 2019 року.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на його поведінку не надходило, алкогольними напоями не зловживає, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, раніше не судимий.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики, виданої Миронівською міською радою Київської області 24 квітня 2020 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» від 24 квітня 2020 року, вимоги УІАП ГУ НП в Київській області від 24 квітня 2020 року.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до досудової доповіді Миронівського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області від 6 липня 2020 року, органом пробації ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінено як високий, ризик його небезпеки для суспільства оцінено як середній.

З огляду на інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, та вказані ризики, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк можливе у разі інтенсивних наглядових заходів та індивідуально-виховної роботи з обвинуваченим з боку органу пробації.

Органом пробації встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 проводить більшість часу з братом ОСОБА_4 , який має судимість та який негативно впливає на нього, протиправність своїх дій не усвідомлює, змінюватися не бажає, свою поведінку вважає нормою, не має готовності до зміни способу життя.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується, що обвинувачені вчинили кримінальні правопорушення у виді злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, мають задовільні характеристики, до вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_5 дотримувався правомірної поведінки, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочин та став ініціатором вчинення даного злочину.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України суд вважає можливим визнати щире каяття обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставин, що передбачені ч. 1 ст. 67 КК України, та обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Стаття 34 КК України визначає, що рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Згідно з ч. 4 ст. 67 КК України, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Обвинувачений має непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину.

Оскільки у даному випадку рецидив злочину утворює одночасно і його повторність, яка передбачена у ст. 185 ч. 2 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

Рецидив злочину, який за змістом обвинувального акту вказаний як обставина, що обтяжує покарання, не може бути врахований судом як така обставина при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченим за вчинення тяжкого злочину необхідно призначити у виді позбавлення волі на певний строк.

Вироком Миронівського районного суду Київської області від 04 травня 2017 року ОСОБА_4 було засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 було звільнено умовно-достроково строком на 1 рік 11 місяців 11 днів ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 1 серпня 2019 року.

Даний злочин обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено після застосування умовно-дострокового звільнення протягом невідбутої частини покарання, а тому відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України покарання йому необхідно призначити за правилами, передбаченими статтями 71 та 72 КК України.

За вказаними правилами, суд вважає доцільним до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 4 травня 2017 року.

Характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 діяння, ті обставини, що він не був ініціатором вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, до вчинення інкримінованого злочину дотримувався правомірної поведінки, яка відповідає приписам правових норм, задовільно характеризується за місцем проживання, обставина, що пом`якшує покарання, істотно знижують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та в сукупності утворюють підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України, на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки для контролю за його поведінкою в період іспитового строку. Звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням можливе лише в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, з покладанням на нього відповідних обовязків.

Вирішення цивільного позову

Заявлений потерпілим позов про відшкодування шкоди, спричиненої злочином, підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілому майнову шкоду завдано злочинними діями обвинувачених.

Розмір позовних вимог не оспорюється обвинуваченими, цивільний позов визнається.

В рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди, стягненню з обвинувачених солідарно підлягає вартість викрадених 15 квітня 2020 року за попередньою змовою 100 літрів дизельного палива в сумі 2289 гривень, стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає вартість викрадених ним 16 квітня 2020 року та 17 квітня 2020 року 200 літрів дизельного палива в сумі 4536 гривень.

Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий.

На підставі ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано договір про надання правничої допомоги № 25 від 4 червня 2020 року, ордер серії АІ №1037475 від 4 червня 2020 року, вартість правничої допомоги із зазначенням її виду, розрахунок вартості витрат за надану професійну правничу допомогу від 9 липня 2020 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 9 липня 2020 року, згідно з якою ОСОБА_6 сплатив адвокату ОСОБА_8 11000 гривень.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно наданого розрахунку вартості витрат за надану професійну правничу допомогу, видами витрат є: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та правовий аналіз наданих матеріалів, підготовка позовної заяви та представництво інтересів потерпілого у судовому засіданні.

Вартість витрат за участь у судовому засіданні при розгляді кримінального провадження визначена у розмірі 5000 гривень.

Адвокат ОСОБА_8 не брав участі в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження, тому суд не вбачає підстав для стягнення вказаних коштів.

З урахуванням критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, обставин кримінального провадження та фінансового стану обвинувачених, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з обвинувачених на користь потерпілого витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, в розмірі 6000 гривень, по 3000 гривень з кожного.

У зв`язку з чим, відсутні правові підстави для відшкодування вказаних витрат у розмірі 11000 гривень.

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно правил ст. 124 КПК України, вартість проведених у кримінальному провадженні судової експертизи в сумі 490 гривень 35 копійок, що документально підтверджена довідкою про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні від 5 травня 2020 року № 13-1/899, підлягає відшкодуванню обвинуваченими.

Процесуальні витрати слід стягнути в рівних долях з кожного з обвинувачених.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 81 ч. 4 КК України, за правилами ст.ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 4 травня 2017 року і остаточно призначити покарання у виді позбавленні волі на строк строк 4 роки шість місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня затримання після набрання вироком чинності та приведення його до виконання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу), виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення завданої злочином шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_6 завдану злочином шкоду в сумі 2289 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану злочином шкоду в сумі 4536 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень в рівних долях по 3000 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 490 гривень 35 копійок в рівних долях по 245 гривень 18 копійок з кожного.

Скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 30 квітня 2020 року.

Після набрання вироком чинності, знищити речові докази, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП у Київській області:

Дві пластикові каністри об`ємом по 20 літрів кожна, на які зверху були прикріплені паперові бирки з пояснювальними написами та підписами понятих;

Гумову шлангу довжиною 2 метри 60 сантиметрів з внутрішнім діаметром 10 мм, яку було поміщено до спеціального криміналістичного пакету № INZ4060062;

Металевий предмет, що виготовлений з металевого стрижня, загнутий під кутом, приблизно 90 градусів, який має довжину 9 см, прямий кінець 36 см, який було поміщено до спеціального криміналістичного пакету № INZ4060029.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченим та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1