Справа № 635/976/20
Провадження № 1-кп/635/630/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3

сторона захисту обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000015 від 03 січня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Власівка, Кегичівського району Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, працює охоронцем в ТОВ сільськогосподарське підприємство «МЕЛИХІВСЬКЕ», одружений, не засуджений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2018 року, близько 18:45, у темний час доби, при достатній видимості, ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «ВАЗ -21063», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухався по автодорозі «Харків Сімферополь Алушта - Ялта» зі сторони м Харкова в напрямку смт Нова Водолага Харківського району Харківської області. Під час руху в районі будинку № 266/4 по вулиці Дніпровській в місті Мерефа, Харківського району Харківської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід, не зменшив швидкість руху і не зупинив керований автомобіль, щоб надати дорогу пішоходу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я: перелом 2-го ребра справа,вивих правої плечової кістки, розрив ключично - акроміального склепіння та легке тілесне ушкодження - забійна рана чола.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно яким:

п. 118.1 «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку із спричиненням пішоходу ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину та підтвердив, що 21 грудня 2018 року, близько 18:45, у темний час доби, він керував автомобілем «ВАЗ -21063», і рухався по автодорозі зі сторони м Харкова в напрямку смт Нова Водолага Харківського району Харківської області та в районі будинку № 266/4 по вулиці Дніпровській в місті Мерефа, Харківського району Харківської області, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не побачив пішохода та допустив на нього наїзд, зупинився викликав швидку, потім повністю відшкодував лікування.

З урахуванням такої позиції обвинуваченого, суд за згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, оголошенням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною і роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання суд не вбачає.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не засуджений і не вчиняв кримінальних правопорушень, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працює охоронцем в ТОВ сільськогосподарське підприємство «МЕЛИХІВСЬКЕ», одружений, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, одружений, має зареєстроване місце проживання де і проживає.

Враховуючи, особу обвинуваченого, який має позитивну характеристику, його ставлення до вчиненого та повне визнання вини, наявність обставин, що пом`якшують покарання за відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив неумисне нетяжке кримінальне правопорушення, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, без позбавлення права керування транспортними засобами, при цьому на підставі статті 5 КК України, суд, застосовує Закон про кримінальну відповідальність, який діяв на момент вчинення злочину і який пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.
Витрати пов`язані із залученням експертів, у зв`язку з проведенням судової експертизи № 7/133/134СЕ-20 від 28 січня 2020 року у розмірі 1884,12 гривень, які підтверджені довідкою Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру про витрати на проведення експертиз, відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) грн 12 коп.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляція на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1