ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2147/21 Справа № 175/675/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001269 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Лошкарівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого загальну базову середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та піддано кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 12 (дванадцять) років.

Строк покарання вирішено обчислювати з дня затримання згідно протоколу затримання, тобто з 18 грудня 2020 року.
До набрання вироком законної сили залишено обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди до ОСОБА_10 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) користь матеріальну шкоду в розмірі 14 750,00 гривень, витрачених на поховання чоловіка ОСОБА_11 .
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) користь моральну шкоду в розмірі 250 000 гривень, спричинену в наслідок смерті чоловіка ОСОБА_11 .
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про стягнення щомісячно 3300 гривень у розмірі пенсійного забезпечення її померлого чоловіка на її утримання - відмовлено.
Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_10 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Так, ОСОБА_10 16.12.2020 року близько 11 год. 00 хв., перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де вживав спиртні напої разом зі своїм сином ОСОБА_12 .

В цей час за адресою місця проживання ОСОБА_10 , прийшов раніше знайомий йому ОСОБА_11 , який почав звинувачувати ОСОБА_10 у крадіжці електроінструменту з його дачної ділянки.

В ході спілкування між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які знаходились на подвір`ї ділянки № НОМЕР_3 , виникла сварка, яка переросла в обопільну бійку.

В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_11 , реалізуючи який ОСОБА_10 забіг до свого помешкання де взяв зі столу до рук кухонний ніж та направився за ОСОБА_11 , який покинув територію ділянки.

Далі, ОСОБА_10 , рухаючись по території садового товариства «Прогрес», в районі ділянки № НОМЕР_4 наздогнав ОСОБА_11 , та знаходячись в положенні обличчям до обличчя, діючи умисно, наніс останньому чотири удари кухонним ножем в область грудної клітини та черева, від яких ОСОБА_11 впав на землю та перестав подавати ознаки життя.

Після чого ОСОБА_10 , бажаючи приховати вчинений ним злочин, шляхом волочіння, перемістив тіло ОСОБА_11 з дороги на територію покинутої дачної ділянки № НОМЕР_4 в цьому ж садовому товаристві, де приховав тіло гілками та листям.

Продовжуючи діяти з метою приховання вчиненого злочину, ОСОБА_13 повернувся до території своєї дачної ділянки, де підібрав з землі мобільний телефон, ключ від гаражу, які під час бійки втратив ОСОБА_11 , та разом із ножем, яким наносив останньому удари, відніс па смітник та обливши бензином підпалив.

Згідно висновку експерта №2550/671 від 20.01.2021 року причиною смерті ОСОБА_11 є колото-різані поранення грудей та черева, що ускладнились розвитком шокової реакції, внаслідок гострого малокров`я внутрішніх органів. Смерть ОСОБА_11 наступила за 1-1,5 доби до моменту огляду (протокол огляду трупу від 18.12.2020). Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді - проникаючого колото-різаного поранення грудей відповідно рані №1, яка розташована на тулубі праворуч, на рівні 9 ребра на 5 см до переду від передньо-пахвової лінії, проникаючого колото-різаного поранення грудей відповідно рані №2, яка розташована на передній поверхні грудної клітини, проникаючого колото-різаного поранення живота, відповідно рані №4, яка розташована на бічній поверхні черевної стінки ліворуч, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Непроникаюче колото-різане поранення живота. відповідно рані №3, яка розташована на передній черевній стінці, відноситься до тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості з розладом здоров`я та не перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити ОСОБА_10 покарання до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений має на утриманні батька, 1944 року народження, який є інвалідом 2 групи та є особою похилого віку, що потребує допомоги, позицію щодо визнання цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.
Також захисник зазначає, що при призначенні ОСОБА_10 покарання суд першої інстанції належним чином не врахував, що він вину в повному обсязі визнав, сприяв розкриттю, у вчиненому щиро розкаявся, перед потерпілою щиросердно вибачився та всій мірою готовий відповісти за злочин, що вчинив, дуже жалкує про вчинене.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити йому покарання до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що він має на утриманні батька, 1944 року народження, який є інвалідом 2 групи та є особою похилого віку, що потребує допомоги, позицію щодо визнання цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.
Також обвинувачений зазначає, що при призначенні йому покарання суд першої інстанції належним чином не врахував, що він вину в повному обсязі визнав, сприяв розкриттю, у вчиненому щиро розкаявся, перед потерпілою щиросердно вибачився та всій мірою готовий відповісти за злочин, що вчинив, дуже жалкує про вчинене.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційних скарг, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Потерпіла заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 1 ст. 115 КК України, у апеляційних скаргах не оскаржуються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
При призначенні ОСОБА_10 покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 13 від 11 лютого 2021 року (експерти ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ), згідно з якого ОСОБА_10 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад душевної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає, виявляв раніше й виявляє в цей час психічні й поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, за своїм психічним станом в той період часу він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, за своїм психічним станом в теперішній час іспитований також може усвідомлювати свої (бездіяльність) і керувати ними, застосування примусових медичних заходів не потребує.
Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, яка обтяжує покарання судом першої інстанції встановлено вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_10 покарання виключно у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним їх обставинам, даним про особу обвинуваченого. Підстав для застосування більш м`якого покарання судом першої інстанції не встановлено.
Апеляційним переглядом встановлено, що доводи, на які посилаються обвинувачений та його захисник у своїх апеляційних скаргах, а саме, що ОСОБА_10 вину в повному обсязі визнав, сприяв розкриттю злочину, у вчиненому щиро розкаявся, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання, а тому повторному врахуванню не підлягають.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_10 має на утриманні батька, 1944 року народження, який є інвалідом 2 групи та є особою похилого віку, що потребує допомоги, позицію обвинуваченого щодо визнання цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, не можуть бути визнані тим фактором, який би знижував суспільну небезпеку особи обвинуваченого, чи вказував на можливість пом`якшення йому покарання, з огляду на проаналізовані в своїй сукупності матеріали кримінального провадження, що в цілому характеризують особу обвинуваченого.
З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_10 та його захисником не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_10 відсутні.
З огляду на викладене, наведені в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника обвинуваченого доводи не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про пом`якшення йому покарання, про що наполягали в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та захисник обвинуваченого.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційних скарг обвинуваченого та захисника обвинуваченого, вважаючи доводи останніх необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , за ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4