КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/2288/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер № 761/8096/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2021 року задоволено частково клопотання старшого слідчого СУГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжити строк тримання під вартою строком на 40 (сорок) днів, тобто до 12.04.2021 року включно, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого лікарем приватної практики, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім того, оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовленоу задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосувати щодо нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник зазначає, що клопотання органу досудового розслідування про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить даних щодо того, що з часу застосування щодо підозрюваного вищевказаного запобіжного заходу, ризики не зменшилися, а обставини, на які сторона обвинувачення посилається як на необхідність продовження дії такого запобіжного заходу ґрунтуються на припущеннях.

Повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є необґрунтованою та незаконною, а її текст не відповідає вимогам ст. 91 КПК України. Клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали провадження не містять доказів, які би свідчили про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Захисник стверджує, що слідчим та прокурором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а ті матеріали, які додані останніми до клопотання містять ряд протичір та порушень.

Крім того, жодним із долучених до клопотання документів, на думку апелянта, не доводиться існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. А тому, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків чи потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, або вчинення іншого кримінального правопорушення є недоведеним та ґрунтується на припущеннях. Так, ОСОБА_7 добровільно надав згоду на вилучення двох автомобілів для проведення необхідних досліджень, допустив працівників до огляду місця проживання, здав на зберігання свої особисті речі, надавав показання як підозрюваний та приймав участь у слідчому експерименті. Крім того, підозрюваний має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_12 , 2005 року народження, зареєстрований у м. Києві та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . За кваліфікацією ОСОБА_7 є лікарем та позитивно характеризується.

На думку сторони захисту, щодо ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер № :31:017:0178 або за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання матері.

В додаткових поясненнях, які надав захисник ОСОБА_10 , останній просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2021 року скасувати та звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти в залі судових засідань.

Захисник зазначає, що слідчим суддею безпідставно продовжено строк тримання під вартою поза межами строку досудового розслідування на 40 (сорок) днів, до 14.04.2021 року, в той час як граничний строк досудового розслідування і тримання під вартою є 28.03.2021 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів, наданих до апеляційного суду вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження№0001041 від 22.09.2020 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 22.09.2020 року о 07:30 год. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 .

22.09.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

23.09.2020 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, до 20.11.2020 року.

16.11.2020 року щодо ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, до 14.01.2021 року включно.

16.11.2020 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 22.03.2021 року.

05.01.2021 року ОСОБА_13 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

12.01.2021 року підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою строком на 60 (шістдесят)діб, до 12.03.2021 включно.

26.02.2021 прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 відповідно до вимог статті 290 КПК України доручено групі слідчих у кримінальному провадження №0001041 повідомити підозрюваного та його захисників, а також потерпілу та її представника про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001041від 22.09.2020 року та про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів.

02.03.2021 року старший слідчий СУГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2021 року задоволено частково клопотання старшого слідчого СУГУ національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено щодо ОСОБА_7 строк тримання під вартою строком на 40 (сорок) днів, тобто до 12.04.2021 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, на думку колегії суддів, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п.110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка - незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

Згідно ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як вбачається з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 05.01.2021 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється, а тому доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри є безпідставними.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час.

При цьому, колегія суддів враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_12 , 2005 року народження, постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , є лікарем та позитивно характеризується, тобто дані, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, проте з урахуванням вищевказаних обставин, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Колегії суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч доводам захисника, навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_7 заставу в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що останній підозрюється у вчиненні незакінченого замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він, всупереч доводам захисника, довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Щодо доводів захисника ОСОБА_10 в частині безпідставного продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою поза межами строку досудового розслідування, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Згідно ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, постановляючи ухвалу про продовження строку досудового розслідування, слідчим суддею не було допущено порушень, а тому доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 березня 2021 року, якою задоволено частково клопотання старшого слідчого СУГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжити щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою строком на 40 (сорок) днів, тобто до 12 квітня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4