ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/951/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1073/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солоне, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 липня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2021 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 12 липня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків, врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , дані про особу останнього, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України та зазначив, що доказів того, що перестав існувати вказаний ризик надано не було.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що він раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та мати похилого віку зі слабким станом здоров`я, а також має хронічну хворобу, яка пов`язана з травмою хребта.

Зазначає, що потерпілий його сам впустив до свого житла та розпивав з ним спиртні напої.

Звертає увагу на те, що відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження застосування запобіжного заходу повинно бути подано прокурором не пізніше ніж за 5 днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, проте, таке клопотання було подано прокурором в день закінчення строку попередньої ухвали, тобто 14 травня 2021 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 22 год. до 6 год. ранку за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування своєї скарги вказує про те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, неофіційно працює на будівельних роботах, розлучений, проте, допомагає утримувати неповнолітніх синів, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає разом з батьками, допомагає матері пенсіонерці, яка страждає на ряд хвороб та не заперечувала, щоб застосували домашній арешт ОСОБА_7 за її місцем проживання.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подані ним та його захисником апеляційні скарги, зазначив, що 18 травня 2021 року на судовому засіданні у суді першої інстанції свідки підтвердили, що кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 187 КК України не вірна, оскільки потерпілий добровільно впустив його до свого житла, де вони розпивали спиртні напої.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подані нею та обвинуваченим апеляційні скарги. Звернула увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 хворий на тяжку хворобу.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг. Зазначив, що рішення суду першої інстанції законне, а кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 187 КК України є такою, тому що без дозволу потерпілого обвинувачені у даному кримінальному провадженні зайшли в його будинок і на цей час кваліфікацію не змінено.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певного ризику, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд наразі триває, свідки у даному кримінальному провадженні ще допитані не були, а оскільки обвинуваченому ОСОБА_7 можуть бути відомі їх анкетні дані, зокрема, адреси їх проживання чи роботи, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлений ризик є надзвичайно високим, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризику, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_10 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам незаконно впливати на свідків.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання апеляційному суду під вартою не надано.

З приводу доводів обвинуваченого про подання прокурором до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою з порушенням вимог КПК України, то вони не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, з огляду на наступне.

Так, із клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою від 14 травня 2021 року вбачається, що його було отримано судом першої інстанції 14 травня 2021 року, тобто в день його розгляду (а.с. 28).

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, подання прокурором вищезазначеного клопотання в день його розгляду не було підставою для суду першої інстанції не розглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Крім того, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_7 щодо доказів кваліфікації його дій, при цьому не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи, зазначені в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, про те, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні неповнолітніх дітей, мати похилого віку, яка страждає на ряд захворювань, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, доказів того, що на утриманні обвинуваченого перебувають його мати та неповнолітні діти апеляційному суду надано не було.

Всі інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12 липня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 332/951/21