Справа №766/96/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника ДУ «Північна виправна колонія (№90)»: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, в залі суду м. Херсона,подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:
05.01.2021 до Херсонського міського суду Херсонської області надійшло подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 25.03.2021 вказане подання відповідно до здійсненого повторного авторозподілу (раніше визначена для розгляду кримінального провадження суддя ОСОБА_6 звільнена у відставку) передано в провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 .
Начальник Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» (далі ПВК №90) звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 посилаючись на те, що ним відбуто 2/3 частини строку покарання призначеного за вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 17.12.2018. За час утримання в установі засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності в умовах ПВК №90 не притягувався. Перебуває на профілактичному обліку, схильних до суїциду. Має два заохочення. В установі засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 10.10.2018.
Представник ПВК №90 в судовому засіданні подання підтримала, просила суд його задовольнити, зазначивши, що засуджений характеризується посередньо, відбув 2/3 частини строку покарання, за час відбування покарання має два стягнення та два заохочення. Засуджений ОСОБА_5 просив подання задовольнити з підстав зазначених в ньому. Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання ПВК №90, просив врахувати, що засуджений офіційно не працевлаштований, має непогашені стягнення. Наведені обставини не дають підстав вважати його особою, що довів своє виправлення.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані суду матеріали в обґрунтування заявленого подання, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 в ПВК №90 відбуває покарання за вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від та 17.12.2018, за яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку: 10.10.2018 ; кінець строку: 29.06.2022.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 фактично відбув 2/3 частини строку покарання, що дає можливість розглянути питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

У відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто головною умовою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що зазначено і в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Так, відповідно до довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 останній під час перебування у СІЗО м. Миколаєва до дисциплінарної відповідальності притягувався 2 рази, за що накладено стягнення у виді догани, заохочувався 2 рази шляхом оголошення подяки за виконання покладених обов`язків.

Згідно наданої характеристики ОСОБА_5 характеризується посередньо, на заходи виховного впливу реагує, своєчасно робить правильні висновки, за характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій. Спілкується із засудженими різної спрямованості. Соціальні зв`язки підтримує шляхом листування. Свій зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному стані. Участь в громадському житті відділення та установи приймає. Свою вину у вчиненому злочині засуджений визнає, у скоєному розкаюється. З довідки на засудженого ОСОБА_5 щодо нарахування заробітної плати та відшкодування ним завданих злочином збитків вбачається, що останній в умовах ПВК №90 працевлаштованим не був, хоча на добровільних засадах приймає участь у «санітарно-побутовій» самодіяльності секції.

З постанови засідання міської спостережної комісії від 30.12.2020 вбачається, що відмовлено у погодженні подання ПВК №90 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що засуджений не довів своє виправлення.
Не зважаючи на викладене та формальне існування достатніх підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково, суд не вбачає підстав для задоволення подання колонії, оскільки останній за час відбування покарання працевлаштованим не був, що є перешкодою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки суд позбавлений можливості дійти висновку, що засуджений внаслідок залучення до праці довів своє виправлення. Працевлаштування на добровільних засад в розумінні вимог ст. 81 КК України не є достатнім фактором, що свідчить про виправлення особи. Крім того, хоча засудженому і оголошувались подяки, проте останні не мали систематичного характеру, а на момент розгляду подання жодна подяка не оголошувалась протягом останнього року жодного разу.
Наведені обставини на думку суду є перешкодою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки суд позбавлений можливості дійти висновку, що засуджений внаслідок залучення до праці довів своє виправлення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх даних про те, що до ОСОБА_5 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1