ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/62/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 р. Тернопільський апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

скаржника ОСОБА_7 ,

представника скаржника ОСОБА_8 ,

розглянувши 01 березня 2021 р. у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 08 грудня 2020 р.,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вказаної вище ухвали ОСОБА_7 відмовлено у відкритті провадження за скаргою на рішення про відмову у задоволенні клопотання та зобовязання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою потерпілої ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора щодо повернення їй вилучених грошових коштів скасувати, постановити нову, якою зобовязати прокурора Тернопільської місцевої прокуратури повернути їй у кримінальному провадженні за № 0000687 від 20.02.2013 грошові кошти в сумі 12 500 дол. США, які ОСОБА_9 отримав 19.02.2013 від неї, а в подальшому в якості частин оплати за квартири та послуги передав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Витребувати та оглянути в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000687 від 20.02.2013.

Вказує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який у задоволення апеляційної скарги просив відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін, заявника ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які просили скасувати рішення місцевого суду і задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Право особи на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора спрямовано насамперед на реалізацію права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У ч. 6 ст. 9 КПК України зазначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Згідно із положеннями пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження мають відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Розглядаючи положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України (254к/96-ВР), Конституційний Суд України дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Положеннями ст. 303 КПК України встановлено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 08 грудня 2020 р. відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на рішення прокурора про відмову у задоволенні клопотання та зобовязання вчинити дії з тих підстав, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 303 КПК України дії прокурора, які оскаржує ОСОБА_7 , оскарженню не підлягають, а тому у відкритті провадження за даною скаргою слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України.

Скарга заявниці до слідчого судді на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 01 грудня 2020 р. за своїм змістом є аналогічною скарзі на постанову про зупинення досудового слідства у звязку з розшуком підозрюваного, якому 20.02.2013 повідомлено про підозру, а надалі досудове розслідування зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, про що зазначено в постанові прокурора, яку оскаржує ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя мав би виходити з того, що це рішення з урахуванням приписів пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК у системному звязку з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України підлягає оскарженню.

Відповідно колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду передчасно прийняв рішення про відмову у відкритті провадження, оскільки з клопотання ОСОБА_7 , скерованого на розгляд слідчому судді місцевого суду, вбачається, що заявниця ставить питання про скасування постанови прокурора Тернопільської місцевої прокуратури від 01 грудня 2020 р. про відмову у задоволенні клопотання про повернення їй майна, тобто на бездіяльність прокурора щодо повернення їй вилучених грошових коштів в сумі 12 500 доларів США у зупиненому за міжнародним розшуком підозрюваного ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні № 0000687 від 20.02.2013.

Слідчий суддя прийняв рішення, яке за своїми правовими наслідками відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 303 КПК України є аналогічним наслідкам рішень про бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, і може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно слідчий суддя під час вирішення питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_7 з урахуванням приписів пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК України у системному зв`язку з положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України мав би виходити із того, що клопотання заявниці підлягає оскарженню.

Таким чином, рішення слідчого судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. від 08 грудня 2020 р. про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на рішення прокурора про відмову у задоволенні клопотання і зобовязання вчинити дії не узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді може бути оскаржена.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підлягає скасуванню, а матеріали провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати викладене та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 392, 393, 395, 404, 409 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 08 грудня 2020 р., якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на рішення про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити певні дії, - скасувати, матеріали направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3