Справа № 215/1330/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 19.04.2021 р. ОСОБА_4 , було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 17.06.2021 р..

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, яке обґрунтовує продовженням існування ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений заперечує проти клопотання, так як йому в СІЗО не надають належного лікування, у нього не працює ліва сторона, просить змінити тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник заперечує проти клопотання прокурора, просить змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, у нього обвинуваченого є родичі - мати, брат, бабуся. Ризики на які посилається прокурор не підтверджені. Обвинувачений потребує медичної допомоги.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, відповідно до вимог ст. 12 КК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про їх наявність з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обґрунтовано лише переліком законодавчих (стандартних) підстав.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

На даний час у даному кримінальному провадженні відпав ризик переховуватися від суду, оскільки станом на теперішній час обвинувачений має гостре порушення мозкового кровообігу, правосторонній парапарез, і за станом здоров`я не може приймати участь у судовому засіданні, що слідує з довідки ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3».

На момент розгляду даного клопотання доказів про те, що обвинувачений раніше намагався переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, суду прокурором надано не було.

Тому, суд не бере до уваги доводи сторони обвинувачення щодо обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.

Суд, погоджуючись із тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, відповідно до вимог ст. 12 КК України, і у випадку визнання його винним та бажаючи уникнути його може переховуватися від суду, однак приходить до висновку, що прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти даному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У зв`язку з наведеним, врахувавши особу обвинуваченого, наявність нового захворювання, раніше судимого, неодруженого, маючого матір, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, має місце проживання, суд вважає, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям обвинуваченого на вимогу суду, переховуватися від суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід дасть змогу як уникнути встановленим судом ризикам, забезпечивши виконання ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків, так і можливість отримання належної медичної допомоги.

Керуючись ст. ст. 178, 183, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесять) днів відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати зазначене місце проживання без дозволу суду, прокурора, органу поліції.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з-під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,під цілодобовим домашнім арештом 60 днів, а саме по 13 серпня 2021 р..

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду у визначений ним час;

- цілодобово не залишати та не відлучатись з зареєстрованого місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, прокурора, органу поліції;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- безперешкодно впускати до свого житла працівників Національної поліції та надавати їм усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про застосування домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого та зобов`язати останнього негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Із метою перевірки та контролю за поведінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,покласти на дільничних інспекторів Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, обов`язки щодо проведення перевірок за місцем проживання останнього.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Суддя: