Провадження № 11-кп/4820/333/21
Справа № 686/8458/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.189 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000051 від 10.02.2020 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 01 лютого 2021 року , -

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 01 лютого 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Республіки Вірменія, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , вірменина, освіта вища, не працюючого, розведеного, на утриманні 3-є неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено попередню - тримання під вартою.

Строк відбуття ухвалено рахувати з 14 лютого 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 1570 грн 10 коп. за проведення судово-хімічної експертизи.

Речові докази:

- чоловічу зимову куртку, вилучену у обвинуваченого ОСОБА_7 , яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ХВП ГУНП в Хмельницькій області, повернуто ОСОБА_7 ,

-мобільний телефон, марки «iPHONE 4s», який зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ХВП ГУНП в Хмельницькій області, повернуто ОСОБА_11 ,

-мобільний телефон, марки «SАMSUNG», ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою № НОМЕР_2 , мобільний телефон, марки «SАMSUNG», ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 із сім-карткою НОМЕР_5 , мобільний телефон, марки «XIOMI», ІМЕІ1: НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 із сім-картками № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , вилучені у свідка ОСОБА_12 , які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ХВП ГУНП в Хмельницькій області, повернуто ОСОБА_12 ,

-грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч) грн, які зберігаються у банківській ячейці Південно-Західного РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», повернуто потерпілій ОСОБА_8 ,

-пластиковий тримач сім-карти мобільного оператора «VODAFONE» № НОМЕР_10 , пластиковий тримач сім-карти мобільного оператора «LIFE» № НОМЕР_5 , марлеві тампони зі змивами із правої та лівої рук обвинуваченого, зразок спеціальної хімічної речовини «ПРОМІНЬ-1», дві пари латексних рукавичок, зразок марлевого тампону, два первинних упакування від латексних рукавичок, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ХВП ГУНП в Хмельницькій області, знищено,

-імітаційні засоби у вигляді грошових коштів в сумі 112000 (сто дванадцять тисяч грн), які зберігаються у банківській ячейці Південно-Західного РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», знищено.

Вжитий ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області арешт від 15 лютого 2020 року скасовано, звільнено з-під арешту все зазначене вище майно.

За вироком суду, ОСОБА_7 з метою заволодіння грошовими коштами гр. ОСОБА_8 вчинив відносно останньої вимогу передачі чужого майна з погрозою вбивства (вимагання) за наступних обставин.

На початку серпня 2019 року обвинувачений, перебуваючи в місті Хмельницькому, познайомився з місцевою мешканкою, українкою, ОСОБА_12 , з якою почав зустрічатись, а вподальшому спільно проживати.

В цьому ж місяці ОСОБА_13 познайомила ОСОБА_14 зі своєю матір`ю ОСОБА_8 . Під час їх зустрічі, яка відбулась в кінці серпня 2019 року неподалік будинку під АДРЕСА_3 , велась розмова на побутові теми, в процесі якої серед іншого ОСОБА_15 розповіла обвинуваченому про свого колишнього чоловіка-батька ОСОБА_13 - ОСОБА_16 , який впродовж вже 35-ти років мешкає в Росії та не виконує обов`язки по утриманню їх спільної доньки. Оцінюючи почуту інформацію, у ОСОБА_14 саме в цей момент виник умисел на заволодіння шляхом вимагання коштами ОСОБА_15 в розмірі 5000 доларів США.

З метою реалізації задуманого злочинного плану щодо заволодіння шляхом вимагання грошовими коштами потерпілої в розмірі 5000 доларів США, 15 вересня 2019 року, близько 14 години, обвинувачений, використовуючи пропрієтарне програмне забезпечення для Інтернет-телефонії «SKYPE» зініціював розмову зі ОСОБА_8 , під час якої, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом вимагання, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на протиправне заволодіння чужими коштами, висунув останній вимогу передачі йому грошових коштів в сумі 5000 доларів США за вигадані розтрати, пов`язані із розшуком батька ОСОБА_12 ОСОБА_16 , на що ОСОБА_8 , розуміючи безпідставність даної вимоги, відмовилась надавати зазначену обвинуваченим суму коштів.

Вподальшому, в період часу з 2 по 7 лютого 2020 року ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через застосування технологій передачі медіа-даних у реальному часі для смартфонів «VIBER», із мобільного телефону з сім-карткою № НОМЕР_5 надіслав на мобільний термінал ОСОБА_8 , у якому містилась сім-картка № НОМЕР_11 , ряд повідомлень, за змістом яких висував вимоги потерпілій про передачу йому грошових коштів в сумі 5000 доларів США.

Надалі, обвинувачений, попередньо домовившись по телефону з потерпілою про зустріч, 12 лютого 2020 року близько 13 год. 58 хв. біля будинку № 38 по вулиці Кам`янецькій в місті Хмельницькому зустрівся із ОСОБА_8 , та, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння шляхом вимагання грошовими коштами, повторно висловив в усній формі вимогу про необхідність надання йому грошових коштів в розмірі 5000 доларів США, при цьому пригрозив потерпілій, що у разі невиконання вимоги про передачу коштів її буде позбавлено життя.

Струшляк, сприймаючи погрози ОСОБА_14 , як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, погодилась на незаконні вимоги обвинуваченого.

Вподальшому, на виконання незаконної вимоги, за попередньою домовленістю по телефону про зустріч, 14 лютого 2020 року о 15 год. 25 хв. біля будинку № 38 по вулиці Кам`янецькій в місті Хмельницькому ОСОБА_8 зустрілась з ОСОБА_7 , де всупереч своїй волі передала останньому грошові кошти в сумі 120000 грн, які обвинувачений поклав у внутрішню ліву кишеню своєї куртки.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції, а отримані ним незаконним шляхом грошові кошти були вилучені.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 01.02.2021 щодо ОСОБА_7 скасувати, та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх даказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості для їх отримання.
Вказує про неповноту судового слідства, суд у вироку послався на недопустимі докази, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.ст. 23, 86, 87, 89, 94, 290 КПК України.
В обвинувальному акті органом досудового розслідування не конкретизовано у чому саме проявлялися погрози обвинуваченим щодо потерпілої, які реальні дії були здійснені обвинуваченим щодо погроз, в якій формі вони застосовувалися, що свідчить про неконкретність обвинувачення та неможливість здійснення належного захисту від такого обвинувачення.
Суд не дав належної оцінки показам допитаної під час судового слідства ОСОБА_8 , яка повідомила суду що саме вона телефонувала до ОСОБА_7 за вказівкою оперативних працівників поліції та домовлялася з ним про зустріч.
Крім того на відеозаписі проведення НСРД 12.02.2020 чітко зафіксовано, що ОСОБА_7 лише висловлювався нецензурною та брутальною лайкою в адресу потерпілої, при цьому жодного разу не висловлював погроз в адресу потерпілої щодо позбавлення її життя або вбивства. Саме потерпіла за вказівками працівників поліції провокувала обвинуваченого до вчинення ним якихось дій, що свідчить про провокацію з боку працівників поліції.
Неправильною є кваліфікація кримінального правопорушення. Якщо б ОСОБА_7 здійснював би якісь дії щодо вимагання коштів, такі дії слід було б кваліфікувати за ч.1 ст.189 КК України і такий злочин не є тяжким, а тому слідчим суддею було б відмовлено в проведення НСРД.
Суд першої інстанції послався на вибіркові покази обвинуваченого та залишив поза увагою ті свідчення, які виправдовують останнього, а також послався на докази, які органами досудового розслідування отриманні з порушенням КПК України, а саме протокол огляду від 14.02.2020 у якому не зазначено, що до нього долучається у якості додатку відеозапис вказаної слідчої дії, а отже вказаний доказ отриманий з порушенням вимог ст.ст.104-106 КПК України. Фактично був проведений не огляд місця події а обшук затриманої особи.
При проведенні обшуку ОСОБА_7 було порушено його право на захист.
Враховуючи що протокол огляду є недопустимим доказом, вилучені грошові купюри, протоколи освідування та відбирання змивів з рук ОСОБА_7 від 14.02.2020, висновок експерта від 02.03.2020 за №8.14-0093:20 та інші слідчі дії є похідними від протоколу огляду, а тому також є недопустимими доказами.
Під час дослідження у судовому засіданні вилучених у обвинуваченого грошових купюр було встановлено, що здано на зберігання більшу кількість імітованих купюр номіналом 500 грн, що не відповідає протоколу огляду місця події від 14.02.2020 та постанові про визнання їх речовими доказами та доручення їх до матеріалів справи.
Суд у вироку не надав належних обґрунтувань щодо порушення права на захист обвинуваченого під час його затримання та ненадання йому перекладача.
Стороною обвинувачення не було надано доказів того що ОСОБА_7 надав добровільну згоду на освідування та дозволу слідчого судді на примусове відібрання зразків, що свідчить про недопустимість протоколу освідування та похідних від нього доказів.
Недопустимими доказами є: протокол огляду телефону потерпілої ОСОБА_8 віл 11.02.2020, оскільки він складений з порушенням ст.104 КПК України; протокол огляду, обробки та вручення грошових коштів від 14.02.2020; протоколи про хід та результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відео контроль особи від 13, 17 лютого 2020 року, які складені особою, яка не проводила НСРД.
В порушення ч.3 ст.252 КПК України у протоколі про хід та результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відео контроль особи від 17 лютого 2020 року зазначено, що вказана негласна дія проводилася 14.02.2020, а тому відомості викладені у протоколі є недопустимими доказами

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій ним апеляційній скарзі просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 01.02.2021 відносно нього скасувати, та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх даказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості для їх отримання.
При цьому зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, необ`єктивність, наявність протиріч та припущень, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим. Суд не дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні у їх сукупності, не звернув увагу на наявність провокації злочину з боку правоохоронних органів, на недопустимість доказів, на правильність кваліфікації дій обвинуваченого; безпідставно відмовив у задоволенні клопотань захисника щодо недопустимості доказів, не взяв до уваги покази обвинуваченого та покази свідка ОСОБА_12 .
Пред`явлене ОСОБА_7 обвинуваченні є недоведеним.
ОСОБА_8 безпідставно визнана потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки не зазначено яким чином та яку шкоду їй завдано.
Висновок суду про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, є передчасним, оскільки ґрунтується лише на висновках обвинувального акту та на недопустимих доказах, отриманих з порушенням норм КПК України, Конституції України та права на захист.
Також обвинувачений вказує, що будь-яких погроз в адресу потерпілої не висловлював, мети незаконного збагачення шляхом вимагання, корисливого мотиву спрямованого на протиправне заволодіння чужими коштами у нього не було, чужі гроші не вимагав, а лише хотів повернути свої гроші і вважав, що потерпіла принесла кошти обвинуваченого.
Органом досудового розслідування та судом першої інстанції не конкретизованов чому саме проявлялися погрози, яким чином, які реальні дії були вчинені обвинуваченим щодо цих погроз, в якій формі вони застосовувалися, що свідчить про неконкретність обвинувачення, та порушення права на здійснення належного захисту від такого обвинувачення.
У встановлених у вироку судом обставинах суд нічого не вказує про те, що саме ОСОБА_8 двічі телефонувала до обвинуваченого за вказівкою оперативних працівників поліції та саме вона просила ОСОБА_7 прийти на зустрічі з нею 12.02.20202 та 14.02.2020, саме вона вказувала куди саме потрібно прийти. В судовому засіданні ОСОБА_8 підтвердила, що всі дії вчинені нею по запрошенню на зустріч та врученню обвинуваченому коштів вона зробила з ініціативи працівників поліції, що свідчить про провокацію з боку працівників поліції. Для співробітництва з працівниками поліції ОСОБА_8 була залучена до проведення НСРД. Показам ОСОБА_8 суд не дав належної оцінки.
На відеозаписі проведення НСРД 12.02.2020 чітко зафіксовано, що ОСОБА_17 лише висловлювався нецензурною та брутальною лайкою в адресу потерпілої, при цьому жодного разу не висловлював погроз в адресу потерпілої щодо позбавлення її життя або вбивства. Саме потерпіла за вказівками працівників поліції провокувала обвинуваченого до вчинення ним якихось дій, що свідчить про провокацію з боку працівників поліції.
Обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується на доказах отриманих в результаті провокації працівниками поліції.
Суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_12 про те, що це вона писала листи своїй матері, що ОСОБА_7 ніяких погроз їй не писав.
Також не взято до уваги судом досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі.
Якщо б ОСОБА_7 здійснював би якісь дії щодо вимагання коштів, такі дії слід було б кваліфікувати за ч.1 ст.189 КК України і такий злочин не є тяжким, а тому слідчим суддею було б відмовлено в проведення НСРД.
У протоколі огляду від 14.02.2020 не зазначено, що до нього долучається у якості додатку відеозапис вказаної слідчої дії, а отже вказаний доказ отриманий з порушенням вимог ст.ст.104-106 КПК України. Фактично був проведений не огляд місця події а обшук затриманої особи.
Враховуючи що протокол огляду є недопустимим доказом, протокол огляду, обробки та вручення грошових коштів, протокол проведення НСРД та додатки до нього, протокол затримання особи та додатки до нього, протокол огляду місця події та додатки до нього, постанова про освідування та протокол освідування особи та додатки до нього від 14.02.2020, протокол огляду та відбирання змивів з рук ОСОБА_14 від 14.02.2020 та додатки до нього, висновок експерта від 02.03.2020 за № 8.14-0093:20, протокол про хід та результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відео контроль особи від 17.02.2020 та інші слідчі дії є похідними від протоколу огляду, а тому також є недопустимими доказами.
В порушення ч.3 ст.241 КПК України перед початком освідування ОСОБА_7 не була пред`явлена постанова прокурора.
При затриманні та проведенні обшуку було порушено право ОСОБА_7 на захист, а також він, як громадянин Вірменії, який не в повній мірі розуміє українську мову, не був забезпечений перекладачем.
Також в апеляційній скарзі обвинувачений вказує про незаконність участі ОСОБА_8 у проведенні негласних слідчих (розшукових) діях, оскільки ОСОБА_8 не давала добровільної згоди на участь у таких діях. А отже докази отриманні в результатті таких дій є недопустимими.
Таким чином відсутні докази вини ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Після завершення досудового розслідування матеріали негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_7 не відкривалися.
Недопустимим доказом є протокол огляду телефону потерпілої ОСОБА_8 віл 11.02.2020, оскільки він складений з порушенням ст.104 КПК України;
У протоколі огляду, обробки та вручення грошових коштів від 14.02.2020 не зазначено час проведення вказаної слідчої дії. Крім того заступник начальника ВРОТЗ СУ ГУНП ОСОБА_18 учасником зазначеної слідчої дії не була, при цьому у протоколі записано посаду ОСОБА_18 та підпис, а отже протокол огляду та вручення грошових коштів сфальсифікований.
Протоколи про хід та результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відео контроль особи від 13, 17 лютого 2020 року складені особою, яка не проводила НСРД.
В порушення ч.3 ст.252 КПК України у протоколі про хід та результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відео контроль особи від 17 лютого 2020 року зазначено, що вказана негласна дія проводилася 14.02.2020, а тому відомості викладені у протоколі є недопустимими доказами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів поданих апеляційних скарг, потерпілої, думку прокурора про законність вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду вказав, що є громадянином Вірменії, де постійно проживає. Влітку він приїхав на Україну, зупинився в місті Хмельницькому, де в серпні познайомився з місцевою мешканкою ОСОБА_12 , вони почали зустрічатись і вподальшому спільно проживати. Тоді ж, під час їх прогулянки в центрі міста ОСОБА_12 познайомила його зі своєю матір`ю ОСОБА_8 . Під час розмови ОСОБА_8 розповіла ОСОБА_7 про свого колишнього чоловіка ОСОБА_16 , який є батьком ОСОБА_19 .. Потерпіла зазначила, що він довгий час проживає в Росії в Москві і ніколи нічим не допоміг своїй доньці. ОСОБА_7 висловив пропозицію, що може допомогти розшукати ОСОБА_20 , що вподальшому зробив, звернувшись до відповідної фірми в Росії, працівники якої розшукали батька ОСОБА_13 , озвучивши також вартість своїх послуг 350 тисяч російських рублів, що було еквівалентно 5-ти тисячам доларів США. Про це він повідомив свою співмешканку, а вона передала ці новини своїй матері. В цей час обвинувачений перебував по місцю свого постійного проживання у Вірменії. 15 вересня 2019 року по скайпу сам зв`язався зі ОСОБА_8 , повідомивши, що потрібно відшкодувати витрати по розшуку її колишнього чоловіка, на що вона відмовилась. ОСОБА_12 приїхала до нього у Вірменію, потім він з нею їздив в Москву, де проживає її батько, з ним вони зустрілись і спілкувались. Із-за цих зустрічей після повернення в місто Хмельницький у Лосєвої виник конфлікт з її матір`ю, він по телефону пробував цей конфлікт залагодити, нагадавши ОСОБА_8 про ту послугу, яку він зробив, знайшовши батька ОСОБА_12 , однак після цього вже і з ним у потерпілої склались конфліктні відносини.
12 лютого 2020 року, попередньо домовившись по телефону, в центрі міста він зустрівся з потерпілою, де висловив вимогу віддати йому кошти, які потрачені на розшук її колишнього чоловіка. Мова йшла про суму в 5000 доларів США. ОСОБА_8 відмовилась платити, на що він розлютився, почав нецензурно висловлюватись на її адресу, сказав, що у випадку неповернення коштів її закопає, після чого потерпіла погодилась вирішити це питання.
14 лютого 2020 року вдень вони знов зустрілись в центрі міста, де ОСОБА_8 повідомила, що принесла суму в гривнях, еквівалентну 5-ти тисячам доларів США. Вона зазначила, що принесла 120 тис. грн., йому їх в пакунку передала, отримані кошти він поклав в карман куртки, після чого потерпіла пішла, а його затримали працівники поліції, вилучили передані кошти, звинувативши його в незаконному вимаганні та отриманні цих коштів від ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що в серпні 2019 року під час зустрічі в центрі міста зі своєю донькою ОСОБА_12 остання познайомила її з обвинуваченим, охарактеризувавши його, як успішного бізнесмена, зазначивши при цьому, що ОСОБА_7 проживає в Москві, де вирішує багато питань в ділових кругах. Під час цієї ознайомлювальної бесіди потерпіла також розповіла, що в Москві проживає її бувший чоловік ОСОБА_16 , який є батьком ОСОБА_12 , з якою батько ніколи не спілкувався, їй не допомагав і припустила, що непогано було би його знайти. При цьому ніяких вимог про розшук бувшого чоловіка потерпіла до обвинуваченого не висувала, його про це не просила, ніяких зобов`язань на себе в зв`язку з цією розмовою не брала. На цьому їх зустріч закінчилась. Після цього ОСОБА_8 зрозуміла, що у доньки з обвинуваченим зав`язались не просто дружні стосунки, що вони зустрічаються, потерпіла була проти цього.
На початку вересня 2019 року у ОСОБА_7 помер батько, він виїхав у Вірменію.
15 вересня 2019 року донька покликала її до себе додому, де з потерпілою по скайпу зв`язався обвинувачений і висунув вимогу заплатити йому 5000 доларів США за розшук її бувшого чоловіка. Усвідомлюючи, що ця вимога є безпідставною, ОСОБА_8 відмовилась платити кошти, зазначивши, що ніяких пропозицій ОСОБА_7 з приводу розшуку ОСОБА_20 не висувала і ніяких зобов`язань на себе не брала.
Після цієї розмови донька її повідомила, що поїде в Москву на зустріч з батьком, буде відсутня три дні, хоча фактично вона поїхала до обвинуваченого у Вірменію, звідки вони обоє повернулись у місто в грудні місяці. Потерпіла неодноразово зв`язувалась з донькою по телефону, просила повернутись, в розмови втручався ОСОБА_7 , який, взнавши, що ОСОБА_12 не являється власником квартири, погрожував потерпілій.
Після їх повернення в місто донька продовжувала співмешкати з обвинуваченим, повністю знаходилась під його впливом, з квартири винесла всі речі, здала їх в ломбард.
Вимоги про передачу 5000 доларів США ОСОБА_7 продовжував висувати на початку лютого 2020 року. Це він висловлював в телефонних розмовах, надсилав СМС-повідомления, в яких знов висловлював погрози вбити, порізати вуха, знищити майно, збільшуючи при цьому розмір коштів, які від неї вимагав.
Оскільки обвинувачений неодноразово виявляв намір позбавити її життя, ця погроза була реальною, вона реально її боялась і сприймала, як таку, що він може здійнити свій намір, а вимагання від неї коштів було безпідставним, так як потерпіла не мала ніяких зобов`язань перед обвинуваченим, ОСОБА_8 звернулась в заявою про вчинення ним злочину в органи поліції.
В цей час ОСОБА_7 продовжував свої злочинні дії. Так, попередньо домовившись по телефону, вони 12 лютого 2020 року вдень обоє зустрілись в центрі міста, обвинувачений знов почав вимагати від потерпілої 5000 доларів США за неіснуюче, вигадане ним, безпідставне зобов`язання, при цьому вів себе агресивно, висловлювався нецензурними словами, погрожував вбивством, зазначивши, що, якщо вона не віддасть кошти, він її закопає. Ці погрози були реальні. Злякавшись їх та побоюючись за своє життя, ОСОБА_8 погодилась на передачу коштів. Для цього вони з обвинуваченим знов зустрілись 14 лютого 2020 року вдень в центрі міста, де на виконання незаконної вимоги потерпіла передала ОСОБА_7 120 тис. грн, зазначивши, що у неї немає доларів США, вона віддає еквівалентну в гривнях суму, яку він вимагав в доларах. Обвинувачений погодився, отримав кошти, поклав їх у карман своєї куртки, після чого ОСОБА_8 залишила місце зустрічі, а ОСОБА_7 затримали працівники поліції.
Після цього до потерпілої зверталась бувша дружина обвинуваченого, просила його пробачити, проте ОСОБА_8 не погодилась, так як взнала, що способом життя обвинуваченого є незаконне збагачення шляхом вимагання коштів та розвод молодих забезпечених жінок для заволодіння їх майном.

Свідок ОСОБА_12 , яка є донькою потерпілої, у суді підтвердила факт свого знайомства в серпні 2019 року з громадянином Вірменії ОСОБА_7 , з яким у неї зав`язались близькі стосунки, обвинувачений поселився до неї в квартиру, і вони стали спільно проживати. В кінці серпня вона познайомила з обвинуваченим свою матір, від якої, а також від свідка ОСОБА_7 взнав деталі їх життя, в тому числі, про перший невдалий шлюб матері з ОСОБА_16 , який є батьком ОСОБА_12 , і який вже довгий період проживає в Росії і долею доньки не цікавиться, зазначивши при цьому, що бувший чоловік є забезпеченою людиною, проживає в Москві, де має велику квартиру. Це все чув ОСОБА_7 , який вподальшому знайшов місце перебування її батька.
У вересні 2019 року обвинувачений вернувся до себе на батьківщину, так як у нього помер батько. Звідти в її присутності він по скайпу спілкувався з її матір`ю. В процесі розмови ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_20 йому допомогли знайти, він, дійсно, проживає в Москві, однак втратив свої прибутки, поміняв квартиру, зловживає спиртними напоями. Матір це не зацікавило. При цьому обвинувачений зазначив, що на розшуки ОСОБА_20 пішли витрати в розмірі 350 тисяч російських рублів, запропонував матері їх заплатити, на що мати відмовилась.
Вподальшому, залишивши проживати в своїй квартирі неповнолітню доньку із знайомою ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_21 , свідок також ї із Хмельницького, проживала з обвинуваченим у Вірменії, потім вони вдвох по своїй ініціативі їздили в Москву на зустріч з її батьком, з ним спілкувались, про що повідомили ОСОБА_15 . Остання була цим невдоволена, прийшла в квартиру по місцю проживання свідка, вигнала ОСОБА_21 , забрала до себе свою онуку - доньку ОСОБА_12 , а останню по приїзду в місто Хмельницький в квартиру не впустила. З матір`ю із-за таких дій стосунки не заладились, вони скандалили, в це втрутився обвинувачений, почав вимагати у ОСОБА_8 кошти, зазначав суму 350 тисяч російських рублів. Ці вимоги ним висловлювались по телефону, в отриманих матір`ю СМС-повідомленнях, при їх зустрічі в центрі міста 12 лютого 2020 року, під час якої ОСОБА_7 вів себе агресивно, кричав на потерпілу, висловився, що він її закопає, після чого ОСОБА_8 погодилась на його вимогу. Передача коштів відбулась вдень при їх зустрічі в центрі міста 14 лютого 2020 року, після чого мати пішла, а ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції і у нього були виявлені кошти, які йому передала ОСОБА_8 . Тоді ж вона теж прослідувала у відділ поліції, де видала три телефони, серед яких був телефон, з якого направлялись ОСОБА_8 СМС-повідомлення про погрози та передачу коштів.

Про добровільність видачі слідчому свідком ОСОБА_12 14 лютого 2020 року наявних у неї трьох телефонів, в тому числі, телефона Самсунг з № НОМЕР_5 , свідчить її відповідна заява.
Згідно протоколу огляду від 14 лютого 2020 року з додатками, при огляді цих телефонів, ОСОБА_12 вказала на телефон «Самсунг», з якого обвинувачений вів переписку з її матір`ю. При огляді цього телефона в мобільному додатку Вайбер був виявлений номер телефона ОСОБА_8 з назвою абонента «Толя должник» та переписка з цим абонентом, тексти якої носили характер вимагання коштів та погроз.

Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується:

- Даними протоколу від 10 лютого 2020 року про прийняття від ОСОБА_8 заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зміст якої свідчить про безпідставне вимагання ОСОБА_7 у неї коштів з погрозами фізичної розправи та знищення її майна;
- Протоколом огляду предмета та додатків до нього від 11 лютого 2020 року, за яким, потерпіла добровільно надала слідчій свій мобільний телефон, номер якого НОМЕР_11 і при огляді якого в додатку Вайбер виявлено надходження на цей номер з абонента за номером телефону НОМЕР_5 СМС-повідомлень, зміст яких носить погрозливий характер та вимоги передачі коштів.
Матеріалами проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій аудіо-відеоконтролю особи і складеними про їх хід та результати протоколами з відео додатками, а саме:
- даними, що містяться в протоколах про хід та результати здійснення негласних слідчих дій від 13, 17, 20 лютого 2020 року та долучених до них відеозаписів, які були досліджені в судовому засіданні, з яких видно, що 12 лютого 2020 року о 13 годині 58 хвилин в місті Хмельницькому по вулиці Кам`янецькій,38, проходила зустріч потерпілої з обвинуваченим, під час якої ОСОБА_14 в розмові вимагає кошти у ОСОБА_8 , веде себе агресивно, обзиває її нецензурними словами, при цьому висловлює погрози : « порву тебя на части», « урою ». 14 лютого 2020 року біля будинку АДРЕСА_4 відображена зустріч між потерпілою та ОСОБА_7 , під час якої ОСОБА_8 передала обвинуваченому раніше вручені грошові кошти, посилаючись на те, що це робить, тому що боїться за себе і свою сім`ю, повідомивши, чи не буде більше погроз, на що ОСОБА_7 відповів, що більше зустрічей не буде.
- даними протоколу огляду, обробки та вручення грошових коштів від 14 лютого 2020 року та додатків до нього, згідно яких ОСОБА_8 , яка згідно постанови прокурора від 13 лютого 2020 року про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, має здійснити передачу коштів, остання отримала ці кошти, а саме 8000 грн, які є національною валютою України, та 112000 грн, які є імітаційними засобами, та які попередньо були оглянуті, переписані номера купюр та оброблені спеціальною невидимою речовиною-аерозолю препарату «Промінь», контрольний зразок якого був нанесений на аркуш паперу та спільно з копіями грошових купюр приєднані до процесуального документа.
- даними протоколу від 14 лютого 2020 року про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту та долученим до нього відеозаписом, якими підтверджується факт вручення потерпілій коштів в розмірі 8000 грн, які є національною валютою України, та 112000 грн, які є імітаційними засобами, та нею подальша передача їх обвинуваченому.
- протоколами огляду та освідування особи від 14 лютого 2020 року та долученого відеозапису, з яких видно, що в ході огляду ОСОБА_7 під час припинення працівниками поліції його неправомірних дій біля будинку № 38 по вулиці Кам`янецькій в місті Хмельницькому у обвинуваченого був виявлений пакет з коштами, які він видав і підтвердив, що отримав їх від потерпілої ОСОБА_8 . При добровільному освідуванні ОСОБА_7 встановлено, що на куртці, в яку він був одягнутий, а саме на її поверхні та на внутрішній стороні лівої кишені, а також між великим і вказівним пальцями на внутрішній долоні правої руки та на вказівному пальці з внутрішньої сторони лівої руки, з яких були взяті змиви на марлеві тампони, було виявлено світіння спеціального барвника яскраво- жовтого кольору.
Сам обвинувачений в суді підтвердив, що брав у руки переданий ОСОБА_8 пакет з коштами, ложив в ліву кишеню куртки, саме в цих місцях і було виявлено світіння барвника.
-даними висновку судово-хімічної експертизи від 2 березня 2020 року за №8.14-0093:20, згідно яких на поверхні представлених на дослідження 8000 грн та імітаційних засобів номіналом по 500 грн, які були передані потерпілою ОСОБА_8 обвинуваченому та видані останнім при припиненні злочинних дій, на куртці ОСОБА_7 , на поверхнях марлевих тампонів зі змивами з його рук, виявлено нашарування речовини, що люмінесціює жовто-зеленим кольором і має спільну родову належність зі зразком спеціального препарату «Промінь-1», зразок якого був нанесений на аркуші паперу при обробці препаратом коштів перед врученням їх ОСОБА_8 для передачі обвинуваченому і переданий цей зразок разом з вищенаведеними речовими доказами для досліжнення експерту.

Також об`єктивно вина обвинуваченого стверджується речовими доказами - виданим ОСОБА_12 мобільним телефоном та оглянутими в суді вилученими у обвинуваченого грошовими коштами, які йому передала потерпіла.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна (вимагання ) з погрозою вбивства, є вірною.

Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 про те, що обвинувальному акті органом досудового розслідування не конкретизовано у чому саме проявлялися погрози обвинуваченим щодо потерпілої, які реальні дії були здійснені обвинуваченим щодо погроз, в якій формі вони застосовувалися, що свідчить про неконкретність обвинувачення та неможливість здійснення належного захисту від такого обвинувачення.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.189 КК України містить усі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, зокрема, у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України є конкретним та зрозумілим. В обвинувальному акті зазначено у яких діях проявлялися погрози обвинуваченим щодо потерпілої.
Під час підготовчого судового засідання судом відповідно до положень ст.314 КПК України перевірялась відповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Безпідставними є твердження апеляційних скарг про те, що суд не дав належної оцінки показам допитаної під час судового слідства ОСОБА_8 , яка повідомила суду що саме вона телефонувала до ОСОБА_7 за вказівкою оперативних працівників поліції та домовлялася з ним про зустріч.
Суд першої інстанції дав належну оцінку показам потерпілої ОСОБА_8 , яка вказала, що ОСОБА_7 безпідставно вимагав у неї кошти з погрозою вбивства з надуманих підстав.
Покази потерпілої судом оцінені відповідно до положень ст.94 КПК України, і узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні та доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження не встановлено здійснення провокаційних дій з боку працівників поліції щодо обвинуваченого, не надано таких доказів і стороною захисту.
Твердження про те, що саме потерпіла ОСОБА_8 телефонувала до ОСОБА_7 та домовлялася про зустріч не свідчить про те, що потерпіла діяла за дорученням працівників поліції.

Надана судом належна оцінка показам свідка ОСОБА_12 .
Показання надані в судовому засіданні ОСОБА_12 про те, що це вона направляла матері СМС-повідомлення з погрозами, суд, з урахуванням досліджених доказів, обґрунтовано оцінив, як намір вигородити обвинуваченого за вчинене.

Також суд надав належну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_7 , У судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив, що 12 лютого 2020 року він зустрівся з потерпілою, під час зустрічі висловив вимогу віддати йому кошти, які потрачені на розшук її колишнього чоловіка у сумі в 5000 доларів США. Коли ОСОБА_8 відмовилась платити він розлютився, почав нецензурно висловлюватись на її адресу, сказав, що у випадку неповернення коштів її закопає, після чого потерпіла погодилась вирішити це питання. 14 лютого 2020 року вдень вони знов зустрілись в центрі міста, де ОСОБА_22 повідомила, що принесла суму в гривнях, еквівалентну 5-ти тисячам доларів США. Вона зазначила, що принесла 120 тис. грн, йому їх в пакунку передала, отримані кошти він поклав в карман куртки, після чого потерпіла пішла, а його затримали працівники поліції, вилучили передані кошти, звинувативши його в незаконному вимаганні та отриманні цих коштів від ОСОБА_8 ..
Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також пояснення обвинуваченого про те, що він не вимагав у ОСОБА_8 кошти, а хотів повернути свої кошти, колегія суддів розцінює, як намагання уникнути відповідальності за вчинене.
З протоколів про хід та результати здійснення негласних слідчих дій від 13, 17, 20 лютого 2020 року та долучених до них відеозаписів, які були досліджені в судовому засіданні, видно, що 12 лютого 2020 року о 13 годині 58 хвилин в місті Хмельницькому по вулиці Кам`янецькій,38, проходила зустріч потерпілої з обвинуваченим, під час якої ОСОБА_7 в розмові вимагає кошти у ОСОБА_15 , веде себе агресивно, обзиває її нецензурними словами, при цьому висловлює погрози: « порву тебя на части», « урою ». 14 лютого 2020 року біля будинку № 38 по вулиці Кам`янецькій в місті Хмельницькому відображена зустріч між потерпілою та ОСОБА_14 , під час якої ОСОБА_15 передала обвинуваченому раніше вручені грошові кошти, посилаючись на те, що це робить, тому що боїться за себе і свою сім`ю, повідомивши, чи не буде більше погроз, на що ОСОБА_7 відповів, що більше зустрічей не буде.

З урахуванням викладеного не заслуговують на увагу посилання в апеляційних скаргах на те, що на відеозаписі проведення НСРД 12.02.2020 чітко зафіксовано, що ОСОБА_7 лише висловлювався нецензурною та брутальною лайкою в адресу потерпілої, при цьому жодного разу не висловлював погроз в адресу потерпілої щодо позбавлення її життя або вбивства

Крім того у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_7 підтвердили наявність у потерпілої телефона з номером НОМЕР_11 , а в їх розпорядженні телефона з номером НОМЕР_5 та відправки з останнього на номер телефона потерпілої СМС-повідомлень з погрозами та вимаганням коштів.
При цьому потерпіла в суді підтвердила, що повідомлення отримувала від обвинуваченого, та зазначила, що з цього номера телефона і в цей період спілкувалась з ним, що частково в суді підтвердив і сам обвинувачений.

Не спростовують висновків суду доводи обвинуваченого та його захисника про неправильність кваліфікації кримінального правопорушення та що у разі здійснення ОСОБА_7 дій щодо вимагання коштів, такі дії слід було б кваліфікувати за ч.1 ст.189 КК України і такий злочин не є тяжким, а тому слідчим суддею було б відмовлено в проведення НСРД.
На думку колегії суддів вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 вимагання з погрозою вбивства щодо потерпілої ОСОБА_8 доводиться дослідженими судом належними та допустимими доказами та ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
На час звернення слідчого до Хмельницького апеляційного суду з клопотанням про проведення НСРД дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 189 КК України, вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому правомірним є застосування негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні

Твердження про те, що суд першої інстанції послався на докази, які органами досудового розслідування отриманні з порушенням КПК України, а саме на протокол огляду від 14.02.2020 у якому не зазначено, що до нього долучається у якості додатку відеозапис вказаної слідчої дії, а тому вказаний доказ отриманий з порушенням вимог ст.ст.104-106 КПК України, безпідставні.
Протокол огляду від 14.02.2020 відповідає вимогам ст.104, 105, 106 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.105 КПК особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки.

Додатками до протоколу можуть бути стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії (п.3 ч.2 чи.105 КПК України).
Підстави визнання доказів недопустимими, визначенні у ст.ст. 87, 88 КПК України.
Незазначення у протоколі огляду що до нього долучається у якості додатку відеозапис вказаної слідчої дії, не може бути підставою для визнання зазначеного доказу недопустимим.

Зважаючи на викладене, не можуть бути задоволені вимоги апеляційних скарг про те, що оскільки протокол огляду є недопустимим доказом, вилучені грошові купюри, протоколи освідування та відбирання змивів з рук ОСОБА_7 від 14.02.2020, висновок експерта від 02.03.2020 за №8.14-0093:20 та інші слідчі дії є похідними від протоколу огляду, а тому також є недопустимими доказами.

Безпідставними є доводи апеляційних скарг про те, що під час дослідження у судовому засіданні вилучених у обвинуваченого грошових купюр було встановлено, що здано на зберігання більшу кількість імітованих купюр номіналом 500 грн, що не відповідає протоколу огляду місця події від 14.02.2020 та постанові про визнання їх речовими доказами та доручення їх до матеріалів справи.
Суд першої інстанції правильно у вироку вказав, що та обставина, що при огляді в суді грошових коштів, імітаційних було виявлено в більшій кількості, ніж зазначено в процесуальних документах, на законність проведеної процесуальної дії не впливає.
Судом встановлено, що мова йшла про передачу 5000 доларів США, потерпіла передала саме обумовлену суму в гривнях, еквівалентну даному розміру, і саме обумовлений розмір 120000 грн отримав обвинувачений, зазначивши, що вона відповідає розміру 5000 доларам США, такі обставини підтвердили і обвинувачений і потерпіла. При цьому саме цей розмір вимагання інкримінується ОСОБА_7 ..

Не заслуговують на увагу доводи апеляційних скарг про те, що суд у вироку не надав належних обґрунтувань щодо порушення права на захист обвинуваченого під час його затримання та ненадання йому перекладача.
Так, усі процесуальні дії, у тому числі, негласні слідчі (розшукові) дії щодо обвинуваченого були проведені у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
ОСОБА_7 був затриманий уповноваженими особами на підставі ст. 208 КПК України безпосередньо після отримання шляхом вимагання коштів, йому одразу було повідомлено підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, роз`ясненні його права. Про затримання ОСОБА_7 повідомлено 14.02.2020 о 15 год. 33 хв. Регіональний центр з надання безоплатної правової допомоги в Хмельницькій області. Цього ж дня у ОСОБА_7 відбулася зустрів з адвокатом ОСОБА_9 .
Постановою заступника ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції ОСОБА_18 від 14.02.2020 до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000051 від 10.02.2020 залучено ОСОБА_23 як перекладача.
Під час затримання був проведений огляд ОСОБА_7 , в ході якого обвинувачений сам повідомив про місце знаходження в його одязі отриманих коштів, не заперечив проти їх видачі, погодився також на проходження освідування.
Щодо вказаних дій були складені відповідні процесуальні документи, які підписав ОСОБА_7 , при цьому будь-яких претензій щодо проведених щодо нього процесуальних дій не висловив.
У протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.02.2020 ОСОБА_7 в присутності адвоката ОСОБА_9 пояснив, що з приводу його затримання вважає, що його підставили.
Зазначені обставини не заперечував і сам обвинувачений, та підтвердили допитані судом першої інстанції в якості свідків слідчі ОСОБА_18 та ОСОБА_24 , а також ОСОБА_25 , який брав участь в проведенні процесуальних дій в якості понятого. Останній також зазначив, що зміст всіх складених процесуальних документів, які він підписував, відповідає всім тим процесуальним діям, учасником яких він був.

Твердження про те, що стороною обвинувачення не було надано доказів того що ОСОБА_7 надав добровільну згоду на освідування та дозволу слідчого судді на примусове відібрання зразків, що свідчить про недопустимість протоколу освідування та похідних від нього доказів; та що фактично був проведений не огляд місця події а обшук затриманої особи, спростовуються протоколами огляду та освідування особи від 14 лютого 2020 року та долученого відеозапису, з яких видно, що в ході огляду ОСОБА_7 під час припинення працівниками поліції його неправомірних дій біля будинку АДРЕСА_4 у обвинуваченого був виявлений пакет з коштами, які він видав і підтвердив, що отримав їх від потерпілої ОСОБА_8 . При добровільному освідуванні ОСОБА_7 встановлено, що на куртці, в яку він був одягнутий, а саме на її поверхні та на внутрішній стороні лівої кишені, а також між великим і вказівним пальцями на внутрішній долоні правої руки та на вказівному пальці з внутрішньої сторони лівої руки, з яких були взяті змиви на марлеві тампони, було виявлено світіння спеціального барвника яскраво- жовтого кольору.
Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що брав у руки переданий ОСОБА_8 пакет з коштами, ложив в ліву кишеню куртки, і саме в цих місцях було виявлено світіння барвника.
Згідно даних висновку судово-хімічної експертизи від 2 березня 2020 року за №8.14-0093:20 на поверхні представлених на дослідження 8000 грн та імітаційних засобів номіналом по 500 грн, які були передані потерпілою ОСОБА_8 обвинуваченому та видані останнім при припиненні злочинних дій, на куртці ОСОБА_7 , на поверхнях марлевих тампонів зі змивами з його рук, виявлено нашарування речовини, що люмінесціює жовто-зеленим кольором і має спільну родову належність зі зразком спеціального препарату «Промінь-1», зразок якого був нанесений на аркуші паперу при обробці препаратом коштів перед врученням їх ОСОБА_8 для передачі обвинуваченому і переданий цей зразок разом з вищенаведеними речовими доказами для досліжнення експерту.
Огляд місця події та освідування обвинуваченого прведені з дотриманням норм КПК України.
Підстав для визнання зазначених доказів недопустимими колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції відповідно до ст.94 КПК України дав належну оцінку усім доказам по справі, та обґрунтовано не знайшов підстав для визнання частини доказів недопустимими, про що заявляла сторона захисту.

Здійснення досудового розслідування та проведення всіх процесуальних дій по збиранню доказів було проведено після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що свідчить відповідний витяг з ЄРДР.

Саме в рамках даного кримінального провадження проводились негласні слідчі ( розшукові ) дії.

Аудіо-відеоконтроль за особою ОСОБА_7 здійснювався на підставі ухвал слідчого судді Хмельницького апеляційного суду від 11.02.2020 та в ході проведення контролю за вчиненням злочину з використанням заздалегідь ідентифікованих засобів на підставі відповідної постанови і доручення прокурора. Саме ці процесуальні рішення зазначені в протоколах проведення негласних слідчих дій, як підстава їх проведення. Негласні слідчі дії проведені службовими особами оперативних підрозділів поліції, які мали на це повноваження за дорученням прокурора.

Порядок надання доручень на проведення негласної слідчої (розшукової) дії встановлюється відповідною Інструкцією про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні за № 114/1042/516/1199/936/1687/5 від 16 листопада 2012 року, п.п. 3.1, 3.3, 3.4.3 якої передбачено, що слідчий може проводити негласні слідчі (розшукові) дії самостійно, а також доручати їх проведення уповноваженим оперативним підрозділам. Слідчий, прокурор надсилає доручення керівнику органу, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення і у складі якого знаходяться орган розслідування та/або оперативні підрозділи, уповноважені на проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій. Керівник органу відповідно до відомчих нормативно-правових актів визначає виконавця-оперативний підрозділ ( оперативні підрозділи ).

У відповідності до наданих повноважень і були проведені оперативними працівниками негласні (розшукові ) слідчі дії і складені відповідні процесуальні документи.

Так заступником начальника ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області підполковником поліції ОСОБА_26 11.02.2020 було надано доручення начальнику Хмельницького УДВБ НП підполковнику поліції ОСОБА_27 , а саме: доручити відповідному оперативному підрозділу Хмельницького УДВБ НП України виконати ухвалу слідчого судді Хмелльницького апеляційного суду №489 т від 11.02.2020 та №490 т від 11.02.2020 у встановлені строки; результати (протоколи з відповідними додатками) передати прокурору.

Також суд правильно вказав, що дати складання цих документів сумніву не викликають, оскільки зазначені вірно, і саме в указані дати після припинення проведення конкретної негласної слідчої ( розшукової ) дії, а не під час фіксації факту або обставини, були складені відповідні протоколи.
Усі протоколи складені у відповідності до вимог ст. 104, 105, 252 КПК України, а наведені захисником недоліки (незазначення відомостей про технічні засоби фіксації, часу проведення) є формальними.

З огляду на вказане необґрунтованими є посилання апеляційних скарг на те, що протокол огляду телефону потерпілої ОСОБА_8 віл 11.02.2020, протокол огляду, обробки та вручення грошових коштів від 14.02.2020, протоколи про хід та результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо, відео контроль особи від 13, 17 лютого 2020 року є недопустимими доказами, та що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань захисника щодо недопустимості доказів.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що заступник начальника ВРОТЗ СУ ГУНП ОСОБА_18 учасником огляду, обробки та вручення грошових коштів не була, при цьому у протоколі записано посаду ОСОБА_18 та підпис, а тому протокол огляду та вручення грошових коштів сфальсифікований.
Відповідно до протоколу огляду, обробки (помітки) та вручення грошових коштів від 14.02.2020 вказана процесуальна дія проводилася ст. о/у в ОВС УКР ГУНП в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_28 за участі заступника начальника ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18 та в присутності понятих ОСОБА_29 , ОСОБА_25 та заявника ОСОБА_8 .
Протокол від 14.02.2020 підписаний усіма учасниками процесуальної дії, у тому й числі ОСОБА_18 . Будь-яких зауважень щодо протоколу жодним з учасників не зазначено.
Підстав сумніватися у достовірності вказаного доказу колегія суддів не вбачає.

Не заслуговують на увагу посилання обвинуваченого на те, що після завершення досудового розслідування матеріали негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_7 не відкривалися.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 в порядку ст.290 КПК України були ознайомлені з матеріалами (додатковими матеріалами) досудового розслідування, що підтверджується протоколом про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.03.2020, протокол підписаний ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_9 , будь-яких зауважень щодо наданих на ознайомлення матеріалів останні не виклали.

Судом правильно встановленні обставини кримінального правопорушення і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав те, що що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні троє неповнолітніх дітей.
Обставини, які обтяжують окарання обвинуваченому судом не встановлені.
Також суд врахував досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з оцінки статичних та динамічних факторів, згідно якої ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі або обмеження волі за умови належного контролю.
Разом з тим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що рекомендована органом пробації міра покарання не сприятиме меті виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.
Так при призначенні покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України щодо загальних засад покарання, суд врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, конкретні обставини справи, позицію потерпілої, яка в суді наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, останній у скоєному вини не визнав, не виявляв жодних ознак каяття, будь-яким чином намагався уникнути кримінальної відповідальності, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи те, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має також бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням всіх вищенаведених обставин в розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 189 КК України. І таке покарання буде відповідати вимогам закону, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування більш м`якого покарання, в тому числі для застосування до обвинуваченогь ст. 75 КК України, суд першої інстанції не знайшов. Не знаходить таких підстав і суд апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі.

Судом першої інстанції правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, дотриманні норми кримінального процесуального закону, а тому підстав для скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 01 лютого 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: