Справа № 675/431/21
Провадження № 1-в/675/46/2021
У Х В А Л А
"08" квітня 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про поміщення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до одиночної камери,
в с т а н о в и в :
До Ізяславського районного суду Хмельницької області надійшло клопотання начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про поміщення засудженого ОСОБА_4 до одиночної камери строком на три місяці, яке мотивоване тим, що 06 березня 2021 року о 09 год. 15 хв. ОСОБА_4 під час прогулянки безпідставно почав виражатися в адресу засудженого ОСОБА_7 , який перебував у іншому прогулянковому дворику, словами, що принижують людську гідність, нецензурною лайкою, на неодноразово зроблені зауваження не реагував, чим допустив порушення вимог п.п. 3, 4 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, ч. 1 ст. 9, ч.ч. 3, 4 ст. 107 КВК України.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання щодо поміщення засудженого ОСОБА_4 до одиночної камери, просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 вказав, що клопотання не підлягає до задоволення у зв`язку з закінченням строків накладення дисциплінарного стягнення.
Засуджений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення даного клопотання та пояснив, що до вчинення дисциплінарного правопорушення його спровокував засуджений ОСОБА_7 , а тому відсутні підстави для притягнення його до юридичної відповідальності.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання також заперечив. Вказав, що на день розгляду справи сплили строки притягнення засудженого ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, а тому в задоволені клопотання слід відмовити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до п. 13-2 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночні камери) вирішується судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КВК України одним із заходів стягнення, яке може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, є переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Процедура дисциплінарного провадження щодо застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, визначена ст. 135 КВК України.

Частиною шостою статті 135 КВК України передбачено, що рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Із рапортів молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки установи ОСОБА_8 та заступника чергового помічника начальника колонії ОСОБА_9 , складених на ім`я начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» 06 березня 2021 року, слідує, що 06 березня 2021 року о 09 год. 15 хв. засуджений ОСОБА_4 під час прогулянки в прогулянковому дворику № 8 спілкувався із засудженим ОСОБА_7 , який перебував у прогулянковому дворику № 7, порушуючи встановлені правила ізоляції, при цьому висловлювався на адресу останнього нецензурними та жаргонними словами, що принижують людську гідність, тим самим негативно впливав на інших засуджених. На зроблені йому неодноразово вимоги припинити правопорушення не відреагував.

Рапорти аналогічного змісту щодо таких же дій ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 були складені також і щодо засудженого ОСОБА_7 .

У відповідності до письмових пояснень засудженого ОСОБА_7 від 09 березня 2021 року останній пояснив, що дійсно 06 березня 2021 року о 09 год. 15 хв. під час прогулянки засуджений ОСОБА_4 виражався у його адресу нецензурною лайкою, на зауваження молодших інспекторів відділу нагляду і безпеки установи не реагував.

З акту від 09 березня 2021 року, складеного представниками адміністрації виправної установи, вбачається, що ОСОБА_4 надати письмове пояснення по вищевказаному факту відмовився в категоричній формі, однак у ході бесіди виховного характеру визнав факт спілкування 09 березня 2021 року о 09 год. 15 хв. із засудженим ОСОБА_7 з порушенням вимог ізоляції та з вживанням ненормативної лексики.
Наявність тривалих неприязних відносин між вказаними засудженими підтверджується рапортами молодших інспекторів відділу нагляду і безпеки установи ОСОБА_10 від 29 жовтня 2020 року та ОСОБА_11 від 03 листопада 2020 року, а також письмовими поясненнями засудженого ОСОБА_4 від 04 листопада 2020 року. Зі змісту цих доказів убачається, що раніше засуджений ОСОБА_4 двічі допускав аналогічні протиправні дії, які виявлялися у нецензурних висловлюваннях у сторону засудженого ОСОБА_7 . Свої дії ОСОБА_4 пояснював неприязним відношенням до останнього.
Відповідно до ст. 9 КВК України засуджені зобов`язані, крім іншого, виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених. Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.
Згідно з п. 3, 4 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28 серпня 2018 року № 2823/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2018 року за № 1010/32462, засуджені зобов`язані, крім іншого, виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами; ввічливо ставитися до адміністрації та персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених. Засудженим забороняється, зокрема, вживати нецензурні та жаргонні слова, давати і присвоювати прізвиська
Аналогічні обов`язки та заборони передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 107 КВК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

До матеріалів клопотання долучено характеристику на ОСОБА_4 , відповідно до якої засуджений під час відбування покарання в ЗВК № 58 характеризується негативно. На виробництві установи не працевлаштований. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно. Посягає на права, свободи, честь і гідність персоналу, що виражається у грубій та нетактовній поведінці, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає.
За час відбування покарання на ОСОБА_4 було накладено 82 стягнення, останній не заохочувався жодного разу.

Відповідно до ч. 9 ст. 134 КВК України стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.
Разом з тим, як встановлено з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 вчинив проступок 06 березня 2021 року.
Згідно з ч. 16 ст. 134 КВК України адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид.
Судом встановлено, що адміністрацією колонії проводилася перевірка причин, обставин і мотивів вчинення порушення ОСОБА_4 дисциплінарного проступку, питання про доцільність застосування стягнення до засудженого вирішувалося на засіданні дисциплінарної комісії ЗВК № 58 11 березня 2021 року (витяг з протоколу № 18 від 11 березня 2021 року), на якому вирішено направити матеріали до суду для накладення стягнення - поміщення ОСОБА_4 до одиночної камери строком на 3 місяці.
Що стосується доводів ОСОБА_4 з приводу того, що до протиправних дій його спровокував засуджений ОСОБА_7 , суд їх відхиляє, оскільки незалежно від поведінки інших засуджених ОСОБА_4 як особа, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, зобов`язаний дотримуватися обов`язків і заборон, передбачених ст.ст. 9, 107 КВК України та п.п. 3, 4 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріалами, доданими до даного клопотання, доведено, що засудженим ОСОБА_4 було порушено вимоги п.п. 3, 4 Розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, ч. 1 ст. 9, ч.ч. 3, 4 ст. 107 КВК України.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 134 КВК України стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Аналіз даної норми надає можливість прийти до висновку, що засуджений може бути притягнутий до відповідальності не пізніше 10 діб з моменту виявлення проступку. Але даний строк може бути продовжений у випадку, якщо проводилась відповідна перевірка. Вказана перевірка не може перевищувати шестимісячний термін з моменту виявлення проступку. Відповідно десятиденний строк у випадку проведення перевірки починає свій відлік саме з дня закінчення такої перевірки.

Як свідчать матеріали клопотання, перевірка по факту виявлення проступку в установі виконання покарань проводилася та була закінчена 11 березня 2021 року складенням висновку начальника сектору начальника відділення соціально-психологічної служби сектору максимального рівня безпеки для тримання чоловіків, засуджених до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 . Відтак, стягнення могло бути застосоване до засудженого ОСОБА_4 не пізніше 10 днів із дня закінчення відповідної перевірки.

Однак, на даний час передбачений ч. 3 ст. 134 КВК України десятиденний строк для накладення дисциплінарного стягнення сплив, а тому стягнення на ОСОБА_4 не може бути накладене.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для притягнення засудженого ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення до одиночної камери в зв`язку із закінченням строків накладення дисциплінарного стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 134, 135 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про поміщення засудженого ОСОБА_4 до одиночної камери залишити без задоволення у зв`язку з закінченням строків накладення дисциплінарного стягнення.

Ухвала може бути оскаржена через Ізяславський районний суд Хмельницької області до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1