ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2302/21 Справа № 215/4175/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
(в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0000165 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань №3» на час розгляду справи у суді, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів, тобто по 13 вересня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено позбавлення волі більше 5 років, а тому усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності провини, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, впливати на свідків, а також зважаючи на те, що він раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі більше 5 років, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, впливати на свідків, тому більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що прокурор в порушення вимог закону не надав клопотання про продовження строку тримання під вартою, у зв`язку з чим обвинувачений не ознайомився з ним.
Крім того, обвинувачений зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що він має малолітніх дітей на утриманні, які проживають з його офіційною дружиною, яка не працевлаштована, має постійне місце проживання та реєстрації, його дочка хворіє, мама померла, був не офіційно працевлаштований.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивною характеристикою, має не працевлаштованих батьків, має цивільну дружину. Крім того, благодійна організація Свобода може взяти на поруки ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачені та їх захисник підтримали апеляційні скарги і з підстав, зазначених у них просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною 5 статті 199 КПК Ураїни, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , були дотриманні в повній мірі.
При цьому, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування такого запобіжного заходу та дійшов до обґрунтованого висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Так, апеляційним судом встановлено, що в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000165 за обвинуваченням ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_8 , за ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження, до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Разом з цим, як встановлено апеляційним судом та що знайшло своє підтвердження у відповідних матеріалах провадження, 15 липня 2021 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, із матеріалів провадження видно, що суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, врахував те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено позбавлення волі більше 5 років, а тому усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності провини, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, зважаючи на те, що він раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, впливати на свідків.
Судом також враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі більше 5 років, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, впливати на свідків.
Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
З огляду на викладене, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, впливати на свідків, не зменшилися і не припинили існувати, й дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цього питання.
Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.
Апеляційний суд, також не вбачає й підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.
Що стосується невручення прокурором обвинуваченим клопотання про продовження строків запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що зазначене не може бути підставою для скасування належним чином обґрунтованого рішення суду.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що поза увагою суду залишилось те, що він має малолітніх дітей на утриманні, які проживають з його офіційною дружиною, яка не працевлаштована, має постійне місце проживання та реєстрації, його дочка хворіє, мама померла, був не офіційно працевлаштований, та доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що поза увагою суду залишилось те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивною характеристикою, має не працевлаштованих батьків, має цивільну дружину, благодійна організація Свобода може взяти на поруки ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, оскільки не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, апеляційний суд зауважує, що наведені обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судд і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4