ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/671/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 259 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001215 від 10 травня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, повернуто прокурору, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001215 від 10 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт був складений без дотримання вимог ст. 291 КПК України, а саме: не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, що впливає на підсудність кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в обвинувальному акті повністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 259 КК України, є злочином з формальним складом та вважається закінченим з моменту завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху. Місцем вчинення кримінального правопорушення є місце, з якого особа здійснила таке повідомлення.

При цьому, оскільки злочин вчинено в умовах неочевидності, а підозрюваний під час досудового слідства відмовився від давання показів відповідно до положень ст. 63 Конституції України, встановити точне місце здійснення повідомлення про підготовку вибуху є об`єктивно неможливим.

Оскільки досудове розслідування закінчено в межах територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, то враховуючи положення ст. 32 КПК України, воно є підсудним вказаному суду.

Також судом не було враховано, що обсяг обвинувачення чи його правова кваліфікація, які викладені в обвинувальному акті, можуть бути змінені прокурором відповідно до вимог ст. 338 КПК України.

Враховуючи викладене вважає, що суд допустив грубе порушення вимог ст. 370 КПК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які рішення суду вважали законним, обґрунтованим, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 314 КПК України суд в підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

На переконання колегії суддів, є правильними висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладені не конкретно, неповно та без дотримання вимог діючого законодавства.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто, межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 42 КПК України встановлено, що обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Це право також гарантовано ст. 6 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, тобто право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В той же час формулювання обвинувачення повинно відповідати фактичним обставинам кримінального правопорушення, а правова кваліфікація узгоджуватись з положеннями Закону про кримінальну відповідальність, бо наявні в цій частині обвинувального акта суперечності можуть призвести до порушення права обвинуваченого на захист.

Проте, як вбачається з обвинувального акта, в ньому не вказано встановлене місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а у разі його невстановлення, відсутнє посилання на те, що це кримінальне правопорушення були вчинено у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Колегія суддів вважає, що відсутність даних про місце вчинення кримінального правопорушення є суттєвим, оскільки прямо впливає на підсудність кримінального провадження.

Пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин не дотримано, і конкретність їх викладення у даному провадженні викликає сумніви.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні прийняв обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні прокурору через його невідповідність вимогам закону, і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001215 від 10 травня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, повернуто прокурору, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4