Справа №463/7595/21
Провадження №1-кс/463/4405/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова
Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Львівського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Львівського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова,яке погоджене з прокурорм Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а саме просить накласти арешт на: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,власником якого є ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що в провадженні СВ ЛРУП ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001313 від 02.07.2021 року за ознаками кримінального правпопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка ОСОБА_5 неодноразово під різними приводами просила надати в позику громадянина ОСОБА_6 грошові кошти, загальна сума позики становила 180 000 доларів США. В розписці ОСОБА_5 зазначила, що у разі неповернення коштів, остання передасть громадянину ОСОБА_6 свій будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,власником якого є ОСОБА_5 . На даний час ОСОБА_5 позику не повернула та ухиляється від її повернення, а відтак орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначений будинок з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

В судове засідання ні слідчий ні прокурор прокурор не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду вказаного клопотання належним чином. В матеріалах клопотання міститься прохання в якому слідчий просить слухати справу без його участі та задоволити вказане клопотання. Його неявка не перешкоджає розгляду вказаного клопотання.
Інші учасники процесу в судове засідання також не прибули. Їх неявка не перешкоджає розгляду вказаного клопотання.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За правилами п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
За змістом ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п. п. 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В матеріалах вказаного клопотання, які надійшли на адресу суду орган досудового розслідування покликається на той факт, що накладення арешту на зазначений будинок в майбутньому забезпечить відшкодування шкоди завданої кримінальним правпопорушенням. Однак будь-яких даних, щодо оголошення підозри ОСОБА_5 дане клопотання не містить. Крім того жодних об`єктивних даних які б підтверджували що нерухоме майно розміщене за адресою АДРЕСА_1 зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були обєктом кримінально протиправних дій отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч 4 ст 190 КК України слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.
Крім того, як уже зазначалось вище, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Однак, орган досудового розслідування не надав жодних належних та допустимих доказів про існування таких ризиків.
Тому, клопотання слід визнати необґрунтованим і в його задоволенні відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 9,131,132,170-173, 309 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Львівського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 про арешт майна - відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1