Справа № 522/2581/21
Провадження по справі № 1-кп/522/841/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, у кримінальному провадженні № 0000917 від 12.08.2020 року стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, не працевлаштованого, керівника Громадської організації «Всеукраїнське Об`єднання «Мій Вибір»», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:
В провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт №0000917 від 12.08.2020 року стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
В судове засідання з`явились прокурор, захисники обвинуваченого та був доставлений обвинувачений.
В судове засідання потерпілий та його представник не з`явились, проте надали до суду заву, в якій просили судове засідання проводити без їх участі.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, проти задоволення якого захисники та обвинувачений заперечували та просили обрати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 через хронічне захворювання і неможливістю проведення лікування в умовах слідчого ізолятора.
Захисник ОСОБА_7 просив долучити до матеріалів кримінального провадження документи, що характеризують особу обвинуваченого, що, на його думку, підтверджують міцність соціальних зв`язків останнього.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання та судом ще не досліджувались матеріали кримінального провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченому злочину.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України за ознаками: закінчений замах на умисне вбивство з корисливих мотивів на замовлення, яке відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Вирішуючи питання про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, колегія суддів враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, не працевлаштований, є керівником Громадської організації «Всеукраїнське Об`єднання «Мій Вибір»», що свідчить про наявність соціальних зв`язків, проте які не змогли слугувати дієвим стримуючим фактором.
Стороною захисту зазначено, що в інтересах обвинуваченого представником громадської організації орендовано квартиру в м. Одесі, він має дружину - ОСОБА_9 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, має двох неповнолітніх дітей, а його донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на захворювання ДЦП, однак захисником документів на підтвердження родинних зв`язків суду представлено не було.
Захисник ОСОБА_8 вказала, що обвинувачений має перспективу дистанційного працевлаштування, на підтвердження чого долучено проект-пропозицію трудового контракту, складеного між ТОВ «БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ №2 ТРАНСБУД» та ОСОБА_5 від 19.02.2021 року.
Також сторона захисту надала дані до суду щодо позитивної характеристики обвинуваченого ОСОБА_5 , які пов`язані з його суспільною діяльностю.
Крім того, захисником ОСОБА_8 були долучені письмові зобов`язання про особисту поруку від ОСОБА_11 головного редактора «Інформаційне агентство «Укрпрес-Інфо» та ОСОБА_12 . ВО Голови Правління «ВПК Айдар», які просили передати ОСОБА_5 на їх особисту поруку та покласти на них процесуальні обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, які на думку колегії суддів є необґрунтованими, невмотивованими, непереконливим та викликають сумніви у їх достовірності, оскільки до них не долучено даних на підтвердження правового статусу вказаних осіб.
Суд приймає до уваги надані стороною захисту документи, однак з урахуванням тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 та відсутності належного підтвердження зазначених стороною захисту даних, колегія суддів вважає, що вони не можуть слугувати достатніми підставами для обрання обвинуваченому на даній стадії судового провадження більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та тяжкість покарання за санкцією інкримінованої йому статті, тому існує ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності.
Крім того, на підтвердження доводів клопотання прокурор в судовому засіданні зазначив, що на стадії досудового розслідування після зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт ОСОБА_5 порушував покладені на нього обов`язки, ухилявся від явки до суду та слідчого, при цьому надавши медичну довідку, яка за результатами перевірки слідчим суддею інформації щодо її достовірності, обвинуваченому не видавалась.
На спростування даних щодо медичної довідки сторона захисту зазначила, що за даним фактом подано заяву до поліції та внесено відомості до ЄРДР, однак доказів на підтвердження цих обставин суду представлено не було.
Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів доходить висновку щодо обґрунтованості доводів клопотання про наявність доведеного прокурором ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, передбаченого п. 1 ст. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який не було доведено до кінця (замах), що в свою чергу вказує на ймовірне існування ризику незаконно впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які ще судом не допитані, а також він може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Крім того, на думку колегії суддів, поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування вказує на те, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджує заявлені прокурором в клопотанні ризики, передбачені п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Будь-яких доказів, які б на даний час спростовували наведені в клопотанні прокурора обставини, стороною захисту суду представлено не було.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, колегія суддів вважає можливим застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо даного виду злочину.
Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , даних щодо особи обвинуваченого, колегія суддів доходить висновку про можливість застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який здатен запобігти заявленим у клопотанні прокурора ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 183, 314-315, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 19.02.2021 року, який діє до 19.04.2021 року включно.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити ДУ «ОСІ».
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, з моменту вручення її копії.

Судді Приморського районного суду м. Одеси

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3