Справа № 489/1764/20
Кримінальне провадження №1-кп/489/399/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурори - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_8 ,

потерпілі - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Миколаєва кримінальне провадження № 0000211 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чирчик Ташкентської області Республіки Узбекистан, громадянина України, не працюючого, пенсіонера, інваліда 2 групи з дитинства, із середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21.01.2020 приблизно о 04:00 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи на проїжджій частині пр. Богоявленського, напроти магазину "Київстар", розташованого по пр. Миру, 2/3 в м. Миколаєві, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше йому знайомим ОСОБА_11 , діючи умисно, розуміючи можливість заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілому і бажаючи її настання, із застосуванням дерев`яної палиці, яку підготував завчасно, реалізуючи свій злочинний намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс два удари палицею в область голови ОСОБА_11 , з метою збити останнього з ніг, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді двох ран в волосистій частині голови лівої тім`яної області, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після того, як ОСОБА_11 упав на землю ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому не менше п`яти ударів ногами в область тулубу, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому 6 ребра зліва по передньо-підпахвовій та по лопатковій лініям, перелому 7 ребра злів по середньо-підпахвовій лінії, перелому 8 ребра зліва по середньо-ключичній лінії, по середньо-підпахвовій лінії та по лопатковій лінії, перелому 9 ребра зліва по середньо-підпахвовій лінії та по лопатковій лінії, перелому 10 ребра зліва по середньо-підпахвовій лінії; перелому 10, 11 ребер зліва по навколо-хребтовій лінії, забою лівої легені, внаслідок спричинення яких, через невеликий проміжок часу, настала смерть ОСОБА_11 .

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, не визнав та пояснив, що того дня 21.01.2020 він вийшов зі свого будинку зранку біля 4 години з метою збирати пляшки, макулатуру. Перебуваючи від свого будинку по АДРЕСА_1 на відстані 20 хвилин пішки, біля поліклініки в районі кінотеатру "Космос" йому стало зле, почався епілептичний напад і прийшов до тями вже за своїм місцем проживання від появи працівників поліції. В районі зупинки "Автовокзал" по пр. Богоявленському він в той день не перебував, хоча там і розташований пункт прийому вторинної сировини, де він працює, але у вівторок він був вихідним. Загиблого ОСОБА_11 він знав досить давно і перебував з ним у нормальних відносинах до того, як той вкрав його планшет приблизно за два місяці до загибелі, але він його простив. Відносини погіршилися пізніше, коли ОСОБА_11 почав вводити його в оману з приводу отриманих переламів в місцях позбавлення волі.

Захисник обвинуваченого звернув увагу на відсутність доказів в справі стосовно існування палиці, виявлення на її підзахисному будь-яких речовин походженням від загиблого. Звернула увагу на не виявлення згідно протоколу огляду місця події від 21.01.2021 не ОСОБА_11 , а іншої особи. Піддала критиці покази свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та впізнання ними ОСОБА_7 у протоколах впізнання, зокрема стосовно механізму нанесення тілесних ушкоджень - про заподіяння ударів ногами ніхто з очевидців не казав, правою рукою обвинувачений бити не міг, бо вона з дитинства паралізована внаслідок ДЦП, наносити удари ногами обвинувачений не міг, бо для цього йому потрібна опора; процедура впізнання суперечить висновку ВС у справі 331/2390/17 щодо відсутності опису осіб, які пред`являються для впізнання; ОСОБА_12 пред`являлися усього три фотографії; піддала сумніву переконаність свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо впізнання саме ОСОБА_7 .

Разом з тим, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показами свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що в січні 2020 приблизно о 03:00 він разом з ОСОБА_15 приїхали на зупинку "Автовокзал" по пр. Богоявленському, як їхати з центру. Побачив, як на тротуарі в районі пішохідного переходу біля зупинки громадського транспорту б`ються двоє дорослих чоловіків на вигляд 55-60 років, які рухалися невпевнено, з чого він вирішив, що б`ються п`янички на тротуарі, а саме: один чоловік лежав спиною до них і тягнувся руками до іншого, а обвинувачений два рази правою рукою рубаючи вдарив його в область грудної клітини предметом схожим на палку. Той, що лежав, на допомогу не кликав. Бійка відбувалась на протилежній стороні як їхати в місто. Бійку бачили на відстані проїзної частини, на вулиці світили ліхтарі. Обвинуваченого спочатку бачив спиною, потім боком. Потерпілий був в світло-відбиваючих речах. Невідомий їм молодий хлопець, який вже був на тому місці і спостерігав за бійкою, їм розповів, що бійка йде вже певний час і почалася з приводу претензії, який один пред`явив іншому з приводу вкраденого чи то планшету чи смартфону. Вони пішли далі, бійка ще йшла, а через 15-20 хвилин повернулись назад на зупинку їхати в центр. Потерпілий лежав, а обвинуваченого вже не було. Потім приїхали патрульні поліцейські. Один з працівників поліції повідомив, що чоловік на землі мертвий. Можливо через тиждень проводили впізнання за фотознімками, на яких він впізнав обвинуваченого, який наносив удари, за загальними рисами обличчя, тілобудовою. В залі суду показав на ОСОБА_7 , як на нападника в бійці.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2020, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 21.01.2020 приблизно о 04:00 нанесла на зупинці громадського транспорту "Автовокзал" удари предметом, схожим на палицю, невідомому йому чоловіку;

- показами свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що взимку у 2020 році вночі він на таксі приїхав з товаришем ОСОБА_12 на автовокзал в м. Миколаєві. Коли приїхали, то побачили людей - чоловіків віком приблизно 40-45 років, схожих на п`яних, у кількості не впевнений, там була якась метушня, одна людина лежала на землі, у когось була палка, більше нічого не пам`ятає, бо пройшло багато часу та було темно. Його товариш хотів піти до тих людей, але він його відштовхнув. Вони знаходились по інший бік дороги. Події спостерігали секунди. Потім пішли в справах, коли повернулися, то побачили, що лежить людина, думали, що п`яний. Потім підішли працівники міліції. Визнав, що має проблеми з пам`яттю. Його викликали в поліцію, він когось з тих осіб впізнав, але зараз обличчя не пам`ятає. Впізнання було день в день. Наполягав на дійсності впізнання, якщо там стоїть його підпис. Впізнання було добровільним, без примусу.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2020, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 21.01.2020 приблизно о 04:00, знаходячись біля зупинки "Автовокзал" по пр. Богоявленському, наніс близько 3-4 ударів дерев`яною палицею в область тулуба лежачому чоловіку;

- протоколом огляду місця події та трупу від 21.01.2020, згідно якого в ході огляду ділянки місцевості розташованої навпроти приміщення "Київстар" за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 2/3, яка частково включає в себе проїзну частину пр. Богоявленського та тротуар, виявлено труп чоловіка, у якого з внутрішньої кишені куртки було вилучено пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На трупі маються пошкодження у вигляді 2 ран в тім`яній ділянці голови продовгуватої форми з нерівними хвилеподібними краями та гострими кінцями розмірами 2,5 х3 см та 3,0х0,3 см, глибиною до 0,4 см. З місця події вилучено сіру шапку "Adidas" з плямами РБК, схожої на кров, чорні спортивні штани, чорні робочі рукавиці. Від бордюрного каменя до проїзної частин виявлено плями речовини бурого кольору неправильної форми без чітких меж та кінців. Змиви РБК було вилучено за допомогою медичного бинта;

- протоколом огляду трупа від 21.01.2020, згідно якого в приміщенні МОБ СМЕ було проведено огляд трупа ОСОБА_11 , який має наступні ушкодження: в волосистій частині голови лівої тім`яної області мається рана № 1 продовгуватої форми розміром 4,0х1,0 см, розташована в 8,0 см доверху від верхнього краю лівої вушної раковини та в 6,0 см вправо від серединної лінії. Дещо позаду та дещо вправо від рани № 1 мається рана № 2 продовгуватої форми, розташована в горизонтальній площині загальною довжиною 5,0х1,0 см;

- висновком експерта № 206 від 25.02.2020, згідно якого:

1.Смерть гр. ОСОБА_11 настала внаслідок тупої травми грудної клітки у вигляді численних переломів ребер зліва по різним анатомічним лініям та забою тканини лівої легені, що ускладнилась травматичним шоком.

2.При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді 2-х ран в волосистій частині голови лівої тім`яної області; перелому 6 ребра зліва по передньо-підпахвовій та по лопатковій лініям; перелому 7 ребра зліва по середньо-підпахвовій лінії; перелому 8 ребра зліва по середньо-ключичній лінії, по середньо підпахвовій лінії та по лопатковій лінії; перелому 9 ребра зліва по середньо-підпахвовій лінії та по лопатковій лінії; перелому 10 ребра зліва по середньо-підпахвовій лінії; перелому 10,11 ребер зліва по навколо-хребтовій лінії; забої лівої легені.

Всі вищевказані тілесні пошкодження утворилися прижиттєво, на що вказують наявність крововиливів в місцях їх утворення; від дії тупого твердого предмету, в строк незадовго до настання смерті.

Морфологічні характеристики 2-х ран в волосистій частині голови лівої тім`яної області, це - продовгувата форма ран, краї рани не рівні, осаджені на ширину від 0,5см до 2см; осадження добре виражено у середній частині ран; на стінках одної з ран маються додаткові розриви тканини; кінці ран заокруглені; стінки вiдвислі, в середньої третині дещо розтрощені; з наявністю крововиливів; стінки відшаровані від підлеглих тканин; переважання довжини рани над її глибиною; в кінцях ран проглядаються тканинні перетинки, - все це вказує на те, що вони утворились від двох сильних ударів якогось тупого твердого предмета, з обмеженою, подовженою контактуючою поверхнею. Таким предметом могла бути палка. По ступеню тяжкості ці пошкодження мають ознаки легких тілесних пошкоджень та у причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Переломи 6-11 ребер зліва по різним анатомічним лініям утворилися прижиттєво, на що вказують наявність крововиливів в місцях їх утворення; та могли утворитись не менш ніж від 5 сильних, локальних ударів тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею; таким предметом могли бути ноги нападаючого. По ступеню тяжкості ці пошкодження мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень; та перебувають у прямому причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті.

3.Ступiнь наявності трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло не більше 8-10 годин.

4.При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_11 етиловий спирт не виявлений.

5. Після нанесення тілесних ушкоджень в область грудної клітини з утворенням численних переломів ребер, смерть потерпілого настала не одразу, а через деякий проміжок часу-хвилини, десятки хвилин.

6. На тілі потерпілого не знайдено будь яких пошкоджень, характерних для боротьби та самооборони, які б свідчили про вчинення ним активного фізичного опору в момент посягання на нього.

7. Під час нанесення тілесних ушкоджень в область грудної клітини з утворенням численних переломів ребер, потерпілий найвірогідніше знаходився у горизонтальному стані був повернутий лівою стороною тулуба до нападаючого.

Під час нанесення тілесних ушкоджень в область голови з утворенням 2-х ран, потерпілий міг знаходитись як у вертикальному, так і у горизонтальному стані; та бути повернутим, як обличчям до нападаючого, так і одною з сторін тулуба.

8. Не можна виключити, що у разі надання йому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги життя потерпілого могло бути збережено;

- показами свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що він знав потерпілого ОСОБА_18 . Він працював в барі "ДіДі" на автовокзалі, а ОСОБА_11 там працював прибиральником та охоронцем. ОСОБА_11 приїжджав першим трамваєм, прибирався зранку та їхав додому. Навпроти бару, через дорогу, знаходився пункт прийому вторинної сировини, де працював ОСОБА_7 . Він знав і на власні очі бачив, як ОСОБА_7 висловлював претензії ОСОБА_11 з приводу нібито викрадення тим планшету приблизно за два місяці до його загибелі. Зі слів ОСОБА_11 знає, що ОСОБА_7 наносив йому удари за це і бачив синці від цих побоїв. Про потерпілого нічого поганого сказати не може.

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 від 19.11.2019 про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту його як потерпілого від 25.11.2019 у провадженні Інгульського ВП ГУНП 0004312 - крадіжки 08.11.2019 його планшету знайомим на ім`я ОСОБА_19 , який працює в барі "Діді".

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 21.01.2020 йому зателефонував продавець, який його знає, та повідомив, що навпроти магазину лежить його вбитий брат ОСОБА_11 , з яким він разом проживав. Брат останні десять років працював двірником на міському автовокзалі. В морг брата привезли під іншим прізвищем, оскільки біля нього знайшли посвідчення, яке тому не належало. Останній раз він бачив брата напередодні вечором приблизно о 19:00. Зовнішніх пошкоджень на тому не було, не падав, та не казав, що хтось його бив. Брат нічого йому не казав, чи були в нього конфлікти. Прізвище ОСОБА_20 він від брата ніколи не чув.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що прізвище ОСОБА_7 до загибелі батька не чула, хоча підтримувала з ним родинні відносини. Про конфлікти на роботі батько не розповідав, просила суворо покарати обвинуваченого.

Висновки судових експертиз щодо зразків крові № 132-і від 02.03.2020 (одежа ОСОБА_11 ), 125-і від 10.02.2020 (видова належність крові ОСОБА_7 ), № 159-і від 28.02.2020, 161-і від 05.03.2020, 160-і від 03.03.2020 (одежі вилученої під час додаткового огляду місця події 21.01.2021 слідчим ОСОБА_21 , відповідний протокол суду не надавався), № 155-і від 02.03.2020 (змиву РБК) прямо не свідчать ані на версію обвинувачення, ані захисту, оскільки походження крові на предметах дослідження не виключається походженням як від ОСОБА_11 , так і від ОСОБА_7 .

Згідно протоколу затримання від 21.01.2020, під час особистого обшуку ОСОБА_7 були вилучені верхня одежа та взуття, які були предметом дослідження експерта (висновок №126-і від 14.02.2020), в результаті якого крові на цих речах виявлено не було.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Кваліфікаційна ознака в обвинувальному акті "що є небезпечним для життя в момент заподіяння" не стосується диспозиції ч. 2 ст. 121 КК України, інкримінована надмірно. Спрямованість умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наслідком яких стала смерть потерпілого, на думку суду, вбачається з характеру та кількості тілесних ушкоджень, механізму їх нанесення, завдання їх в райони тіла, де розташовані життєво важливі органи, потерпілому, який активного опору не здійснював і перебував певний час в положенні лежачі.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_7 , оскільки його особа, присутність на місці події в час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та мотив заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 з особистих неприязних стосунків підтверджені вказаними свідками. Його версію про втрату пам`яті під час нападу епілепсії ранком 21.01.2020 суд оцінює критично, оскільки з показів допитаного судом експерта ОСОБА_22 вбачається, що цій хворобі притаманне повне припинення свідомих функцій організму, у т.ч. рухливих.

Обставини заподіяння тілесних ушкоджень палицею підтверджені тими ж свідками, що узгоджуються із висновком судової медичної експертизи №206 від 25.02.2020 і не спростовуються не відшуканням її в ході розслідування. Відсутність крові на виявлених одежі та чоботах обвинуваченого само по собі не вказують на його невинуватість. Загибель за вказаних обставин саме ОСОБА_11 , а не іншої особи, підтверджується матеріалами досудового розслідування, показами потерпілих суду.

Акцентування захисником уваги на покази ОСОБА_12 , що удари наносилися правою рукою, дійсно суперечать неможливості обвинуваченого вільно нею користуватися. Але обвинувачення не вказувало конкретну руку (праву чи ліву) в механізмі ударів і цей довід не спростовує заподіяння ОСОБА_7 ударів палицею. Доказів фізіологічної неможливості нанесення обвинуваченим ударів ногами суду не надано.

Також версія обвинувачення не спростована захистом через те, що допитані свідки наголошували, що вони бачили лише певний проміжок побиття ОСОБА_7 . ОСОБА_11 і не спростовує заподіяння інкримінованої сукупності ударів саме таким способом, який зазначає обвинувачення, що узгоджується з висновком експерта №206 від 25.02.2020.

Доводи захисника щодо порушення процедури проведення впізнання з посиланням на правову позицію Верховного Суду висловлену в справі 331/2390/17 суд не приймає, оскільки вона стосується конкретної сукупності порушень, якої в протоколах впізнання свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 немає.

Доводи захисника про пред`явлення свідку ОСОБА_12 для впізнання за фотознімками за кількістю меншій, ніж передбачено ч. 6 ст. 228 КПК України не відповідають змісту цього протоколу.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку в КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" МОР не перебуває, характеризується посередньо.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 64 від 28.04.2020 ОСОБА_7 страждав на момент вчинення кримінального правопорушення та страждає на теперішній час розладом особистості та поведінки, пов`язаного з органічним враженням головного мозку з рідкими епілептичними судомами та легкою когнітивною дисфункцією. ОСОБА_7 в час вчинення кримінального правопорушення не був здатним повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Психічне захворювання ОСОБА_7 не є тимчасовим. Він не здатний на теперішній час повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За його психічним станом ОСОБА_7 може бути рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру - надання амбулаторно-психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Експерт ОСОБА_22 суду пояснив, що у зв`язку з пониженням вольової та інтелектуальної сфери ОСОБА_7 не міг повною мірою усвідомлювати результат своїх дій та їх оцінку, через медичний критерій (органічне враження головного мозку з рідкими епеліптичними судомами та легкою когнітивною дисфункцією) та понижений рівень інтелектуальної та вольової сфери. Стан на час, що розглядається, вчинення не мав ознак марева, маячні тощо. Загрози для оточуючих через поточний стан хвороби не представляє. Дії розумів, але не міг передбачити їх наслідки. Пам`ять могла втратитись як захисна реакція шляхом витиснення негативного. Інтелектуальний рівень ОСОБА_7 характерний для обмеженого, оскільки в обвинуваченого легка ступінь дебільності. ОСОБА_7 міг не в повній мірі розуміти небезпеку свого діяння. Епілепсія як неврологічна хвороба вплинула на його особистість, але не сильно, бо протягом 15 років проживання в Миколаєві, він обертався в суспільстві, працював. Мав місце не дефект особистості (як більш важка ступінь), а психічний розлад. Особливості допиту в суді обвинуваченого немає. Він обмежений в передбачуваності своїх дій, в їх прогнозуванні. Поверхова оцінка своїх вчинків. Амбулаторне лікування як динамічне явище показане, має підтримуюче значення. Має розуміння, що таке добре, а що таке погано.

У відповідності до правової позиції ВС від 10.09.2019 у справі 468/526/17 обмежена осудність є юридичним критерієм, у зв`язку з чим визнання особи обмежено осудною належить виключно до компетенції суду.

Відповідно до статті 20 КК підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Глава 39 КПК визначає підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, порядок здійснення досудового розслідування та судового розгляду, тощо.

У статті 504 КПК визначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави. Досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Вказане також відповідає пункту 2 частини 3 статті 374 КПК, яким суд першої інстанції керується під час ухвалення вироку, а саме у мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому.

Тобто, за змістом вказаного касаційним судом, застосування примусових заходів медичного характеру може застосовуватися на розсуд суду одночасно із ухваленням обвинувального вироку.

Таким чином, виходячи зі змісту висновку судової психіатричної експертизи № 64 від 28.04.2020, врахувавши пояснення в суді судового експерта ОСОБА_22 , суд вважає підставним визнання обмежено осудним ОСОБА_7 на момент вчинення злочину і дотепер.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є вчинення злочину в стані обмеженої осудності, він є інвалідом 2 групи.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

По даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставини, при яких ним було скоєно кримінальне правопорушення, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе шляхом ізоляції від суспільства із застосуванням примусових заходів медичного характеру - амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, що відповідає п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України.

Питання про речові докази, підлягають вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням примусових заходів медичного характеру - амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, рахуючи строк відбування покарання з 21.01.2020.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити попереднім до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.01.2020, скасувати.

Речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області:

- одяг підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: куртку, штани, пару чобіт - повернути ОСОБА_23 ;

- зразки крові ОСОБА_7 - знищити;

- одяг потерпілого ОСОБА_11 , а саме: джемпер, куртку, фуфайку, светр, дві жилетки, спортивні штани "Clima-Fit", спортивні штани "Adidas", шапку, рукавиці - знищити;

- змив крові, вилучений в ході ОМП - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1