Єдиний унікальний номер судової справи 201/2863/21
Номер провадження 1-кс/201/921/2021
УХВАЛА
Іменем України

24 березня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 12.03.2021 року,

ВСТАНОВИВ:
19 березня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просить суд зобов`язати начальника СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості за її заявою від 12.03.2021 року про злочин, передбачений ч.1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування своєї скарги заявник посилається на те, що він в порядку ст. 214 КПК України, 12.03.2021 року, подав до Соборного ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області заяву про злочин, передбачений ч.1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Зазначену заяву 12 березня 2021 року було зареєстровано за вх. №Н-407, та 15 березня 2021 року зареєстровано у ЄО за № 8870.

Однак, на даний час заявнику відомо, що уповноваженими особами Соборного ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження за поданою заявою не відкрите та досудове розслідування не розпочато.

Заявник надав заяву до суду, в якій просив розглянути скаргу без його участі, просив задовольнити скаргу. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суддя слідчий вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без її участі, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник Соборного ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
ОСОБА_3 подав до Соборного ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області заяву про злочин, передбачений ч.1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України, в якій зазначено що, згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1994 року квартира АДРЕСА_1 належала по 1-А частки батьку - ОСОБА_4 , та його другій жінки - ОСОБА_5 . Загальна площа квартири становить 58,3 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років померла друга жінка батька - ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 мій батько - ОСОБА_4 прийняв за законом спадщину, яка відкрилась на нерухоме майно, тобто на частину квартири АДРЕСА_1 , тобто власником квартири став батько ОСОБА_4 . Його батько - ОСОБА_4 , будучи одноособово власником зазначеної квартири вирішив на заявника зробити заповіт та подарувати квартиру. З вказаною метою, 14 січня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності свідків та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 склав на заявника заповіт згідно якого, ОСОБА_3 , на випадок його смерті буду спадкоємцем всього майна, яке буде належати ОСОБА_4 02 лютого 2019 року батько - ОСОБА_4 , склав Договір дарування частки квартири. Згідно зазначеного договору батько - ОСОБА_4 подарував заявнику - ОСОБА_3 14 частку квартири АДРЕСА_1 . Зазначений договір дарування було засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 . Таким чином, з боку батька - ОСОБА_4 на мене - ОСОБА_3 було складено Заповіт та Договір дарування нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько - ОСОБА_4 , після чого я згідно з законодавством України подав до приватного нотаріуса заяву про вступ у спадщину, яка залишилась після смерті мого батька. Після того, як помер мій батько, у спадщину намагався вступити онук ОСОБА_5 ОСОБА_7 , який подав до нотаріуса заяву про вступ у спадщину, але йому було у цьому відмовлено.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 було відмовлено у вступі до спадщини, ОСОБА_7 будучи освідомлений, що він та його родини не мають права на нерухоме майно, вступив у злочинну змову зі своїм батьком - ОСОБА_8 на шахрайське заволодіння нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 . З вказаною метою, вони вирішили заволодіти нерухомим майном, яке належало батьку заявника - ОСОБА_4 за допомогою суду та правоохоронних органів - поліції, зробивши мого батька - ОСОБА_4 недієздатною особою, тому що родина Стажевських є лікарями, та завдяки зв`язкам серед лікарів взмозі вирішити питання по визнанню батька - ОСОБА_4 недієздатною особою, хоча він був у розумі. Для цього, з боку зазначених осіб у порядку ст. 214 КПК України було подано заява про начебто вчинення з мого боку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, начебто мій батько при складанні заповіту на заявника та при підписанні Договору дарування був у безпорадному стані, що не відповідає дійсності. Також після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, подав позовну заяву про визнання за допомогою суду правочинів недійсними, а саме Заповіту від 14.01.2019 року та Договору дарування 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . Згідно Інформації з Держреєстру речових прав на нерухоме майно №244354253 від 15.02.2021 року зазначено, що ОСОБА_7 та його батьки будь-якого відношення до квартири АДРЕСА_1 не мають, тому вони вирішили придати своїм незаконним діям вигляд законних дій за допомогою правоохоронних органів та суду. Зазначеними незаконними діями, з боку ОСОБА_7 ОСОБА_8 було виконано усі необхідні дії для придбання права на майно шляхом обману чи зловживанням довірою, при цьому це можливо було виконати тільки за допомогою злочинного угруповання, тим самим спричинили майнову шкоду заявнику - ОСОБА_3 на суму в розмірі 454 864 гривень, що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.15, ч.З ст. 190 КК України 18 березня 2021 року, з метою встановлення внесення свідчень до ЄРДР щодо вчинення кримінального правопорушення з боку родини Стажевських, заявнику було повідомлено, що заява знаходиться на розгляді у дільничних інспекторів, тому до ЄРДР свідчення не внесено.

Однак, Соборним ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області відомості до ЄРДР не внесено.

На підставі вищевикладеного, просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до його заяви від 12.03.2021 року, передбачений ч.1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з яким Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 17 цієї Конвенції говорить про те, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Всі люди мають право на рівний захист від якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації.

Статтею 8 цієї Декларації передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою скаржника порушує його права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженими особами не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві від 12.03.2021 року безпідставно не внесені до ЄРДР, слідчий суддя дійшов до висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя також враховує положення ст.ст. 8, 9 КПК України, згідно яких в Україні діє верховенство права. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Крім того, наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 затверджене Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення № 298).

Підпунктом 1 п. 1 розділу 3 Положення передбачено внесення відомостей про повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення до Реєстру у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298, а тому не підлягають задоволенню вимоги скаржника про зобов`язання внести саме начальника слідчого ВПвідомості до ЄРДР конкретно слідчого та з попередньою правовою кваліфікацією, визначеною заявником, як ст. ч.1 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 153, 220, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 12.03.2021 року - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Соборного ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області не пізніше 24 годин після отримання копії ухвали внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 12.03.2021 року (вх. Н-407), про що надати заявнику відповідний витяг з ЄРДР.

У задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її вручення учасникам провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1