Справа № 136/1334/20
провадження №1-кп/136/76/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2021 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 23.10.2019 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сєверобайкальськ Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 29.03.2021 кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та викликано сторін.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту накладеного на майно в межах кримінального провадження № 0000441 від 23.10.2019. Клопотання обґрунтував тим, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 15.11.2019 накладено арешт на автомобіль "Iveco Magirus 440 ЕТ", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 , та на напівпричіп "Schnarzmuller SPA-3E, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 .
Захисник вважає, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на транспортний засіб відпала потреба, оскільки встановлено в ході огляду речових доказів відсутність на арештованому майні будь-яких слідів кримінального правопорушення. В разі відсутності підстав для скасування арешту просив передати арештоване майно на відповідальне зберігання обвинуваченому, вказуючи на неналежні умови його зберігання.

Прокурор заперечував проти скасування арешту з тих підстав, що арештоване майно визнано речовим доказом.

Потерпілий поклався на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думки сторін щодо заявленого клопотання про скасування арешту майна, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 15.11.2019 накладено арешт на автомобіль "Iveco Magirus 440 ЕТ", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 , та на напівпричіп "Schnarzmuller SPA-3E, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 ., з тих підстав, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також з метою збереження речових доказів, які необхідні для проведення криміналістичних експертиз, інших слідчих дій та для дослідження всіх обставин справи, так як незастосування арешту майна може призвести до приховування, пошкодження, зникнення даного майна або знищення слідової інформації на ньому.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Суд встановив, що на даний час неможливе досягнення мети застосованого арешту за умови його скасування, однак вважає що потреба в зберіганні арештованим майном саме стороною обвинувачення відпала, оскільки речові докази були оглянуті, відомості, які вони містять судом отримані, слідів кримінального правопорушення на собі вони не зберегли.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі арештованого майна його законному володільцю, таке майно може бути знищене чи приховане. Посилання прокурора на необхідність відмови у цьому клопотанні з тих підстав, що дане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, не ґрунтується на вимогах закону, відповідно до яких арешт накладається на майно, яке є речовим доказом, не за будь-яких умов, а лише з метою збереження слідів кримінального правопорушення, які містяться на такому речовому доказі.

При цьому судом враховано можливість виконати завдання щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для виконання якого був накладений арешт, без застосованого вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у частині володіння і користування транспортним засобом.

Також, зважаючи на те, що суловий розгляд у кримінальному провадженні ще триває, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування заборони відчуження арештованого майна та розпорядження ним, проте не вбачає підстав для подальшої заборони законному володільцю арештованого майна володіти і користуватися арештованим майном

Отже, клопотання слід задовольнити частково, повернувши таке майно законному володільцю з правом користування без права його відчуження та розпорядження ним.

Керуючись ст. 98, 170, 174, 372, 532 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького суду від 15.11.2019 на автомобіль "Iveco Magirus 440 ЕТ", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 , та на напівпричіп "Schnarzmuller SPA-3E, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 в частині позбавлення права користування та володіння даним автомобілем.

Передати ОСОБА_3 на відповідальне зберігання автомобіль "Iveco Magirus 440 ЕТ", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 , та напівпричіп "Schnarzmuller SPA-3E, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 з правом володіння і користування даним автомобілем та без права його відчуження та розпорядження ним.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1