ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/796/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/729/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: звільнення від відбування
покарання за хворобою

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м. Херсоні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року про відмову в звільненні від подальшого відбування покарання за хворобою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Одеської області, громадянина України зареєстрованого та до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого 02.05.2018 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст. 115, 71 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі.
Початок строку: 21.10.2017 року, кінець строку: 21.01.2025 року.

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_8 .. В обґрунтування свого висновку судом ззаначено, що 12.03.2021 року засудженого переведено до Дар`ївської багатопрофільної лікарні №10 на лікування. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії засудженому ОСОБА_8 встановлено діагноз: рак м`якого піднебіння з поширенням і проростанням в ліві мигдалики і піднебінні складки сT4N1VO. Метастазування в лімфатичні вузли бокової поверхні шиї з обох сторін. IV стадія. II клінічна група. Больовий синдром. Розпад пухлини. Гіпертонічна хвороба II ступеню, стадія 2, ризик 3. Віддалені наслідки тяжкої ЗЧМТ (07.04.2015) у вигляду ДЕ II ст. арахноідіту з гіпертензивно-лікворним помірним вестибуло-атаксичним та вираженим астено-невротичним синдромами. Трепанаційний дефект черепа 6*4 см. Хронічний гастродуоденіт фаза загострення. Гіпертонічна хвороба II ст., ст.2. Розлади особистості та поведінки внаслідок хвороби, ушкодження ГМ (ЗЧМТ (07.04.2015). Інвалідність III групи.
Судом враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, його поведінку за час відбуття покарання, зокрема те, що він не має заохочень, має 3 стягнення, з представниками адміністрації установи не завжди тактовний та ввічливий, не щирий. На заходи виховного впливу реагує слабо. За характером спокійний, підтримує стосунки з засудженими, які характеризуються як негативно, так і позитивно. Вину у вчиненому злочині визнає. Зв`язок з близькими родичами не підтримує. На шлях виправлення не став.
Згідно висновку медичної комісії, ОСОБА_8 на початку та розвитку основних захворювань від госпіталізації категорично відмовлявся та лікувався амбулаторно, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання за хворобою, оскільки в умовах спеціалізованої установи засуджений отримує необхідне лікування, а отже може відбувати призначене покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною. В обґрунтування доводів указує, що хвороба ОСОБА_8 включена до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572. На початковій стадії захворювання засуджений відмовився від госпіталізації та лікувався амбулаторно, так як не сприймав своє захворювання небезпечним, однак потім сам звернувся за допомогою та був госпіталізований. Представник лікарської комісії пояснив, що стан хвороби засудженого прогресує. Крім того, щодо врахування положень ст.84 КК України захисник наголошує, що за вчинення особливо тяжкого злочину з врахуванням обставин справи ОСОБА_8 призначено мінімальне покарання, 3 стягнення він отримав під час перебування в установі попереднього ув`язнення, у виправній колонії до дисциплінарної відповідальності не притягувався, поведінка засудженого є позитивною, а не щирість і не тактовність до представників адміністрації є реакцією засудженого на невиліковну хворобу. Апелянт посилається на зміст положень Постанови Пленуму Верховного Суду України за 1997р., згідно яких рекомендовано застосовувати звільнення від відбування покарання тих засуджених, які захворіли під час відбування покарання або у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Також захисник указує про те, що в порушення вимог ч.2 ст.376 КПК України судом першої інстанції ухвалено, що повний текст судового рішення буде оголошено 07.06.2021 року, тобто пізніше п`яти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання про звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання за хворобою.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав свої апеляційні вимоги, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу про звільнення ОСОБА_8 від покарання за хворобою, думку прокурора про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, а ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Згідно із ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від подальшого відбування покарання. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до сформованої судової практики про застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбування покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання, і ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відомості щодо стану здоров`я засудженого ОСОБА_8 викладені у висновку лікарсько-консультативної комісії Дар`ївської багатопрофільної лікарні №10 філії «ЦОЗ ДКВС України» в Херсонській області від 16.03.2021 року, засудженому ОСОБА_8 встановлено діагноз: рак м`якого піднебіння з поширенням і проростанням в ліві мигдалики і піднебінні складки сT4N1VO. Метастазування в лімфатичні вузли бокової поверхні шиї з обох сторін. IV стадія. II клінічна група. Больовий синдром. Розпад пухлини. Гіпертонічна хвороба II ступеню, стадія 2, ризик 3. Віддалені наслідки тяжкої ЗЧМТ (07.04.2015) у вигляду ДЕ II ст. арахноідіту з гіпертензивно-лікворним помірним вестибуло-атаксичним та вираженим астено-невротичним синдромами. Трепанаційний дефект черепа 6*4 см. Хронічний гастродуоденіт фаза загострення. Гіпертонічна хвороба II ст, ст. 2. Розлади особистості та поведінки внаслідок хвороби, ушкодження ГМ (ЗЧМТ (07.04.2015). Інвалідність III групи.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник лікарської комісії установи ОСОБА_9 суду пояснив, що засуджений ОСОБА_8 в установі отримує необхідне лікування та потребує його й надалі.

Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії вид хвороби засудженого ОСОБА_8 визначено Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572 (далі Перелік).

За змістом положень 84 КК України, вирішуючи питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою, суд має врахувати всі обставини, що стосуються тяжкості вчиненого засудженим злочину, характеризуючи відомості про особу засудженого. Законом імперативно не визначено порядок звільнення від відбування покарання за хворобою осіб, лише за наявності того, що вид хвороби визначений вищевказаним Переліком, тому твердження апелянта про те, що засуджений ОСОБА_8 має діагноз, який віднесено до хворіб, що вказані в Переліку, не є прийнятними як такі, що свідчать про незаконність ухвали суду першої інстанції.

Під час судового розгляду не було встановлено обставин про те, що в умовах лікування в Дар`ївській багатопрофільній лікарні №10 засудженому ОСОБА_8 не можуть бути забезпечені належні умови лікування хвороби, навпаки представник лікарської комісії пояснив, що засуджений отримує необхідне лікування та потребує його надалі.
Ці встановлені судом першої інстанції обставини, захисником не оспорюються.
Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини, порушення ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не може мати місце лише у зв`язку з погіршенням стану здоров`я заінтересованої особи. Таке порушення може бути у зв`язку з неналежним наданням медичної допомоги (рішення від 28.03.2006р. у справі «Мельник проти України», №72286/01, пункти 104 - 106).
Стаття 3 Конвенції не зазначає про обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я, вона зобов`язує державу захищати фізичну цілісність осіб, позбавлених свободи, зокрема, надаючи їм необхідну медичну допомогу (рішення від 11.07.2006р. у справі «Рівьєр проти Франції», №33834/03, пункт 62).
Отже в розумінні ст.3 Конвенції захисником в апеляційній скарзі не доведено, що у органу влади відсутня можливість здійснити всі дії, вжити заходів щодо запобігання настання негативних, шкідливих наслідків для життя чи здоров`я засудженого ОСОБА_8 ..
До уваги не приймаються доводи апелянта про те, що засуджений лікувався лише на початку захворювання амбулаторно, так як не сприймав своє захворювання небезпечним, оскільки вони суперечать змісту висновку лікарської комісії про те, що і під час розвитку основних захворювань засуджений відмовлявся від госпіталізації.
Дослідивши матеріали провадження, та, враховуючи те, що для звільнення особи від відбування покарання за хворобою відповідно до положень ч.2 ст.84 КК України суд також має врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що ОСОБА_8 під час перебування у попередніх місцях позбавлення волі допустив 3 порушення режиму. Під час відбування покарання у виправних колоніях режим утримання не порушував та не заохочувався.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину і йому було призначено покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, але ОСОБА_8 порушено умови відбування такого покарання і вчинено новий особливо тяжкий злочин в період незнятої та непогашеної судимості, що свідчить про суспільну небезпечність його особи, відсутність бажання стати на шлях виправлення і вказівки апелянта про те, що за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_8 призначено мінімальне покарання, жодним чином не спростовують встановлені відомості щодо обставин вчинення злочинів особою, стосовно якої вирішується питання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.
Відповідно до змісту характеристики на засудженого ОСОБА_8 , він з представниками адміністрації установи не завжди тактовний та ввічливий, не щирий. На заходи виховного впливу реагує слабо. За характером спокійний, підтримує стосунки з засудженими, які характеризуються як негативно, так і позитивно. Вину у вчиненому злочині визнає. Зв`язок з близькими родичами не підтримує. На шлях виправлення не став.
А тому доводи захисника про те, що поведінка засудженого є проявом реакції на невиліковну хворобу, є лише припущеннями та не заслуговують на увагу.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, не підтверджуються матеріалами справи.
Посилання захисника на те, що 3 стягнення, оголошені засудженому, було погашено у встановленому законом порядку, суперечать положенням ст.84 КК України, оскільки під час вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання за хворобою надається оцінка відомостям про особу засудженого в цілому. Факти притягнення ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності свідчать про його негативну його репутацію та схильність до порушення умов відбування покарання.
Зважаючи на те, що поведінка засудженого ОСОБА_8 не є сумлінною, він відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність, за час відбування покарання на шлях виправлення не став, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання за хворобою.
Колегія суддів зауважує, що захворювання, наявне у засудженого ОСОБА_8 , не є перешкодою для подальшого відбування ним покарання в місцях позбавлення волі, оскільки в умовах спеціалізованої установи ОСОБА_8 отримує необхідне лікування, а тому підстави для його звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою, відсутні.
Суперечать змісту положень ч.2 ст.376, ст.115 КПК України доводи захисника про те, що повний текст ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 01.06.2021 року оголошено 07.06.2021 року, тобто пізніше п`яти діб після оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення.
Встановлено, що у відповідності до вимог ч.7 ст.115 КПК України повний текст ухвали проголошено в перший робочий день, так як останній день строку на оголошення повного тексту судового рішення, визначений ч.2 ст.376 КПК України, припадав на неробочий, вихідний день.
Іншими вимогами та доводами апеляційна скарга захисника не обґрунтована.
Порушень кримінального процесуального закону при розгляді подання щодо засудженого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , колегія судів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 01 червня 2021 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3