Справа № 136/464/21
провадження №1-кп/136/39/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000284 від 05.12.2019, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта повна загальна середня, одруженої, на утриманні має двоє малолітніх дітей 2016 та 2017 року, працюючої дояркою ТОВ «Липовецьке», станом на 24.03.2021 перебуває на 35 тижні вагітності, раніше не судимої, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2019 у першій половині дня, ОСОБА_2 під час гостювання у своїх родичів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , на холодильнику у одній із кімнат будинку виявила банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

У подальшому ОСОБА_2 на ґрунті раптово виниклого умислу на особисте збагачення шляхом зняття коштів за допомогою вказаного офіційного документа, оскільки ПІН-код до даного платіжного засобу їй було відомо від самої ж потерпілої ОСОБА_3 , скориставшись тим, що остання у вказаний період часу була відсутня за місцем проживання, умисно викрала даний офіційний документ, після чого відразу ж поїхала до себе додому для подальшої реалізації свого корисливого злочинного умислу.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфікуються за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів.

01.12.2019, ОСОБА_2 , після того, як викрала банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , діючи з єдиним злочинним умислом на заволодіння чужим майном, а саме - грошовими коштами, які містяться на даній картці, в період із 01.12.2019 по 04.12.2019 здійснила за допомогою вищевказаного офіційного документа 28 транзакцій на пунктах безготівкового розрахунку та банкоматів ПАТ КБ «Приватбанк» та AT «Ощадбанк», з яких дві на території смт. Оратів Вінницької області, п`ять на території м. Вінниця та решта на території м. Липовець Вінницької області, та шляхом введення ПІН-коду отримала доступ та у подальшому можливість зняття і використання коштів на загальну суму 73 504 грн.

Своїми умисними діями, які були розпочаті та закінчені в межах м. Липовець Вінницької області, ОСОБА_2 завдала потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди на вищевказану суму, якими розпорядилась на власний розсуд.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачена ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини вчинених кримінальних проступків, їх кваліфікацію, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України.

ОСОБА_2 за участю захисника адвоката ОСОБА_4 подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за її відсутності.

Потерпілою ОСОБА_3 також було подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за її відсутності.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у порядку спрощеного провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів у їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що події кримінальних проступків мали місце, вина обвинуваченої ОСОБА_2 , у скоєнні нею кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченої ОСОБА_2 по епізоду від 01.12.2019 щодо викрадення банківської картки, кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документу; по епізоду крадіжки грошових коштів, в період з 01.12.2019 по 04.12.2019, які були на банківській картці, вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїла кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, раніше не судима, на даний час перебуває у відпустці перед пологами та станом на 24.03.2021 перебувала на 35 тижні вагітності; за місцем проживання характеризується позитивно; одружена, має на утриманні двоє малолітніх дітей, а саме: дочку ОСОБА_5 , 2016 року народження, та сина ОСОБА_6 2017 року народження; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебувала та не перебуває.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_2 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винної, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченої.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння обвинуваченою розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , майнового стану винної, особи обвинуваченої, яка є вагітною та має незабаром народжувати, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкціями частин статей, за якими кваліфіковано її діяння.

При цьому, суд враховує, що статтею 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України в редакції Закону України N 1449-VI від 04.06.2009, яка діяла на час вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення (01.12.2019 - 04.12.2019), за яке її притягнуто до кримінальної відповідальності, передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
01.07.2020 набрав чинності Закон України N 2617-VIII від 22.11.2018, яким внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України та за вчинення вказаного кримінального правопорушення визначено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Тобто вказаний закон посилює кримінальну відповідальність, а відтак не має зворотної дії в часі.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_2 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене до 01.07.2020, суд керується законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, а саме редакцією Закону України N 1449-VI від 04.06.2009, а тому вважає за необхідне призначити останній покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_2 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України суд вважає за необхідне призначити останній покарання у виді штрафу в розмірі, що становить 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ст..70 ч.1 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд вважає за доцільне визначити остаточне покарання обвинуваченій шляхом повного складання призначених покарань.
Перешкод для призначення такого покарання обвинуваченій судом не встановлено.
Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання обвинуваченій з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати виннуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 357 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі ст.70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_2 за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 коп.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його отримання, в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду, через Липовецький районний суд Вінницької області, з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1