Провадження №1-кп/127/751/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

перекладача: ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 20.04.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Відповідно до ст. 331 КПК України судом постановлено на розгляд учасників процесу питання доцільності зміни, скасування чи продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, оскільки судове провадження з об`єктивних причин не може бути розглянуто судом до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про продовження утримання ОСОБА_6 під вартою.
Прокурор ОСОБА_5 просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, з підстав продовження існування та не зменшення ризиків для кримінального провадження, які існували на момент обрання останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який потягнув за собою смерть людини, за який, в разі визнання його винуватим, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, зокрема, враховуючи що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не має соціально-стримуючих факторів: не працевлаштований, не має законного джерела доходу, не має утриманців, є особою без постійного місця проживання, що підтверджує існування ризиків того, що в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 зможе переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_7 висловилась про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав того, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування ризиків в кримінальному провадженні, а обвинувачення ОСОБА_6 у вчинення особливо тяжкого злочину не може бути визначальним фактором при застосуванні найсуворішого запобіжного заходу та тривалого утримання її підзахисного під вартою. Натомість, просила врахувати, що ОСОБА_6 має незадовільний стан здоров`я, має місце проживання, а тому просила змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника, зазначив, що він має місце проживання, має родичів, до затримання працював, не має наміру та фінансових можливостей переховуватися від суду.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд оцінивши підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи, зважаючи на практику Європейського суду, враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, не має соціально-стримуючих факторів, оскільки не одружений, не має постійного місця роботи, не має постійного місця проживання, крім того в суду відсутні відомості про неможливість утримання ОСОБА_6 в слідчому ізоляторі за станом здоров`я, суд приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а саме спробам ОСОБА_6 ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування найсуворішого запобіжного заходу в даному випадку відносно обвинуваченого відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечуючи справедливий баланс інтересів особи та суспільства від нових протиправних посягань.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 31, 176-178, 183, 197, 291, 331, 370-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, з 11 травня 2021 року до 09 липня 2021 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3