Справа № 524/1268/20
Провадження 1-кп/524/107/21
УХВАЛА
23.03.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці судове засідання по об`єднаному кримінальному провадженню № 524/1268/20, 1-кп/524/107/21 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, гр. України, українця, освіта середня, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, не працюючого, учасником АТО, ООС, інвалідом не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до ухвали суду від 26.01.2021 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 26.03.2021 року.
У судовому засіданні судом на обговорення учасників процесу постановлено питання щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 зазначивши, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_4 також в судовому засіданні вважала, що необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки останній вчинив розбійний напад на неї і, на думку потерпілої, він заслуговує покарання, пов`язаного з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечили проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та просили обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється у або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
У відповідності до ст. 5 п. «С» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Обвинувачений ОСОБА_6 не визнає себе винним у вчиненні розбійного нападу на потерпілу.
В той же час, потерпіла ОСОБА_4 , яка була допитана в судовому засіданні, вказала, що саме ОСОБА_7 , який присутній у залі судового засідання, вчинив розбійний напад на неї, побив її руками і ногами, а також заволодів її мобільним телефоном і грошима.
Суд враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином; офіційно не працевлаштований, власної нерухомості та майна та території міста Кременчук не має, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не має міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий.
За викладених обставин, суд встановив наявність ризику, передбаченого пунктом 5 ч.1 ст. 177 КПК, тобто суд вважає, що обвинувачений може продовжити вчиняти злочини, оскільки він у період розгляду судом кримінального провадження стосовно нього за ч. 2 ст. 125 КК України, змінив місце проживання, не з`являвся до суду та йому в цей період оголошено підозру у вчиненні двох нових кримінальних правопорушень, то суд вважає, що цей обвинувачений може продовжити вчиняти злочини або змінити місце проживання і у такий спосіб ухилятися від суду, а отже існують ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 ст. 177 КПК України.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Отже, враховуючи наявність вищезазначеного ризику, беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про неможливість запобігання вищезазначеному ризику застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.
На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави, у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погорозою його застосування.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, що був вчинений із застосуванням насильства, а тому суд не визначає розмір застави.
Керуючись ст. 331, 369-372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 23 травня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського Апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1