Справа № 527/912/21
провадження № 1-кп/527/125/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження № 0000141 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2020року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Омельник, Кременчуцького р-ну, Полтавської області, українки, гр. України, не працюючої, освіта середня, одруженої, на утриманні маючої малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 25 листопада 2020 року близько 10 години ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кабінету магазину «Сундучок» за адресою м. Глобине, Кременчуцького р-ну, Полтавської обл., вул. Виноградна, 15, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, протиправно, шляхом вільного доступу, з столу таємно викрала платіжну картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , яка згідно Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року №2657-12, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-3, п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №851-4, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, і статті 200 Кримінального кодексу України, є електронним платіжним документом, тобто є офіційним документом.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційних документів, з корисливих мотивів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 листопада 2020 року ОСОБА_4 , використовуючи раніше викрадену банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , потерпілої, отримала доступ до кредитної картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , належної ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_4 шляхом переказу коштів з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 на невстановлений рахунок таємно з корисливим мотивом викрала грошові кошти в сумі 42 136 грн. 88 коп., чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 збитки на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , діючи повторно, правомірно отримала від ОСОБА_6 його банківську картку АТ КБ «Приватбанк», після цього в ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, в другій половині листопада 2020 року (точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалось), маючи корисливий мотив, діючи умисно, використовуючи банківську картку АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , через мережу інтернет уклала кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від імені потерпілого та заволоділа грошовими коштами у сумі 10 000 грн., що належать ОСОБА_6 . В подальшому ОСОБА_4 розпорядилась коштами на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Одночасно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 11 травня 2021 року під час досудового розслідування між прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .
Відповідно до цієї угоди, підозрювана під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні. Крім того, в угоді сторони визначили, що у разі затвердження угоди судом, ОСОБА_4 буде призначене покарання: за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу розміром 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у зазначеному злочині визнала повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Просила суд затвердити угоду та призначити узгоджене покарання. Крім того, пояснила, що вона цілком розуміє, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, та вид покарання.

Прокурор та захисник - адвокат ОСОБА_5 вважали за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену із ОСОБА_4 як таку, що відповідає вимогам закону.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував щодо затвердження угоди.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та кримінального закону, суд зазначає наступне.
Як зазначено в п.2 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винуватою є не тяжким злочином.
Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 надали прокурору письмові згоди на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваною ОСОБА_4 .

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченої, потерпілого, враховуючи письмові згоди потерпілих на укладення угоди про визнання винуватості, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_4 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачена має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченій визначеної в угоді міри покарання.

Остаточне покарання ОСОБА_4 суд призначає керуючись ч.1 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, оскільки остання вчинила кримінальні правопорушення за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Приймаючи до уваги те, що сторони в угоді досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне у відповідності до ч.3 ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання та визначити їй іспитовий строк терміном - 1 рік.

Позовні заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.373, 374, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену 11 травня 2021 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 між прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні:

- кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу розміром 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

- кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу розміром 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
- кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення вола строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік.

Застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, під час якого зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій у розмірі 42136 грн. 88 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій у розмірі 10000 грн.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1