Справа № 932/6443/21
Провадження №1-кс/932/3431/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.08.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави згідно ч. 4 ст. 183 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що 10.08.2021 року ОСОБА_5 приблизно о 03 годині. 00 хв., в квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , реалізуючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній, взяв викрутку, якою умисно наніс два удари в тулуб потерпілій ОСОБА_8 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням жирового підвіска сигмовидної кишки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. Після чого ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

10.08.2021 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10 серпня 2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України.

Сторона обвинувачення вважає, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, без визначенням застави, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав погоджене ним клопотання та додатково вказав, що підозра є обґрунтованою, а ризики доведеними. Просив задовольнити клопотання.

Захисник проти задоволення клопотання заперечувала, просила застосувати альтернативний запобіжний захід домашній арешт.

Підозрюваний визнав підозру, та пояснив, що у нього виник конфлікт зі своєю співмешканкою, в результаті чого він завдав їй удар викруткою в живіт. У вчиненому кається, просить застосувати запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням свободи.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У п. «с» §1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що законний арешт або затримання особи мають здійснюватися «за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення».

Дотримання стандарту доказування «обґрунтована підозра» оцінюється ЄСПЛ при встановленні порушення п. «с» §1 ст.5 та § 3 ст.5 конвенції щодо права на свободу та особисту недоторканність при затриманні особи та обранні стосовно неї запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням свободи. Уперше Суд дав визначення цьому стандарту в 1990 р. у рішенні у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom». Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Пізніше це визначення Суд не раз повторював при розгляді інших справ («Selahattin Demirtaє v. Turkey», п.161; «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», п.88; «Erdagoz v. Turkey», п.51). Інакше кажучи, обмеження права на свободу та особисту недоторканність може мати місце лише за наявності обґрунтованої підозри, тільки суб`єктивного переконання (bona fide) недостатньо.

Обґрунтована підозра існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування за фактом заподіяння 10.08.2021 року тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

Відомості про дану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000668 від 10.08.2021 року з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України.

В ході розслідування встановлено, що до вчинення цього кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 серпня 2021 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні даного злочину та повідомлений про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України.

З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_9 від 10.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_5 за місцем мешкання потерпілої вночі в ході конфлікту завдав їй два удари викруткою в область живота, після чого покинув квартиру.

Протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтверджено, що ОСОБА_5 проживає з потерпілою певний час, проте у них постійно виникають конфлікти, він її періодично б`є. 10 серпня 2021 року свідки бачили підозрюваного, який перебував поблизу будинку АДРЕСА_4 , та повідомив, що побив потерпілу ОСОБА_9 та завдав їй 2 удари викруткою в нижню частину тулуба, оскільки вона йому зраджує.

Отже, вищенаведені докази, які були досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, можуть свідчити про те, що ОСОБА_5 міг вчинити дане кримінальне правопорушення, що свідчить про обґрунтованість підозри.

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду. Крім цього, підозрюваний судимий, офіційно не працює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці проживання, тому цей ризик вважаю доведеним.

Про доведеність ризика, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить той факт, що свідки та потерпіла надали важливі свідчення у даному кримінальному провадженні. Застосування інших альтернативних запобіжних заходів, може призвести до того, що підозрюваний, може вчинити спроби залякування, погроз, та іншим чином може впливати як на потерпілу, так і свідків, що може завдати шкоди даному кримінальному провадженню.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає також доведеним, оскільки підозрюваний раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності та має судимість, тобто схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Для запобігання переліченим ризикам, вважаю за необхідне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя розглянув можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, проте ураховуючи тяжкість покарання та вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним даного злочину, ризик впливу на потерпілу, застосування інших альтернативних заходів не є доцільним.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин із застосуванням насильства до потерпілої, вважаю можливим не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 09.10.2021 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1