Номер провадження: 11-кп/813/243/21
Номер справи місцевого суду: 518/1043/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_12 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2020 по кримінальному провадженні №0000060 внесеному до ЄРДР 22.03.2019 р. відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кишинів, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, без освіти, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбував покарання в ДУ «Ширяївський виправний центр (№111) з 20.11.2018 року, раніше судимого:

- 30.04.2014 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією належного йому майна;

- обвинуваченогоу вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_8 призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 30.04.2014 за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 6 місяців обмеження волі з конфіскацією майна, що за правилами п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 3 місяцям позбавлення волі з конфіскацією майна та остаточно до відбування призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 9 місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислено з 22.04.2019, тобто з дня фактичного затримання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироку законної сили.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ширяївського районного суду Одеської області від 28.03.2019 року на тимчасове вилучене майно.
Цивільний позов не заявлявся.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у сумі 12560,00 гривень на залучення експертів по кримінальному провадженню.
Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що 19.03.2019 він виконував роботи по благоустрою прилеглої території ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», що знаходиться за межами огородженої забором житлової зони виправного центру та розташована неподалік від домоволодіння ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_2 . Під час виконання вказаних робіт ОСОБА_8 залишив територію, де працював та пішов до домоволодіння ОСОБА_13 , де між ними виник конфлікт.
Про конфлікт із особою, яка відбуває покарання у виправному центрі, ОСОБА_13 повідомила працівників ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» 21.03.2019.
В подальшому, ОСОБА_8 дізнавшись про те, що ОСОБА_13 поскаржилась на нього співробітникам виправного центру, 21.03.2019 залишив огороджену територію ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» та попрямував до будинку ОСОБА_13 з метою з`ясування стосунків та помсти. Шляхом пошкодження навісного запираючого пристрою вхідних дверей увійшов до середини будинку, а саме до житлової кімнати, де в той час знаходилась потерпіла ОСОБА_13 та почав голосно кричати на останню, вимагаючи пояснень з приводу її скарг до адміністрації виправного центру. В подальшому, продовжуючи сваритись, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 та, зайшовши за спину потерпілої, ОСОБА_8 зірвав з її голови хустку, якою обвив шию потерпілої та почав сильно стискати руками, однак ОСОБА_13 почала чинити опір, намагаючись руками вирвати хустку у нападника. В процесі боротьби, ОСОБА_13 впала на підлогу, почала задихатися та втратила свідомість. Побачивши, що ОСОБА_13 не подає ознак життя та розуміючи, що його дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині можуть бути викриті, з метою приховування своїх протиправних дій, у ОСОБА_8 виник умисел на умисне знищення будинку потерпілої.
Так, перебуваючи в житловій кімнаті будинку ОСОБА_13 , ОСОБА_8 за допомогою стороннього джерела енергії у вигляді палаючого сірника, чи іншого подібного по потужності предмету (точний предмет в результаті якого виникла пожежа в ході досудового розслідування не встановлено) здійснив підпал будинку, який в подальшому призвів до його знищення. Вартість житлового будинку склала 62795 гривень.
В подальшому, ОСОБА_8 залишив будинок ОСОБА_13 та повернувся до місця відбування покарання, сподіваючись на те, що своїми злочинними діями, направленими на позбавлення життя ОСОБА_13 , вжив усе необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як ОСОБА_13 , прийшовши до свідомості та побачивши, що у будинку розповсюджується чадний дим, самотужки вибралась з будинку і почала кликати на допомогу односельців.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_12 , зазначили, що вважають вирок суду незаконним та необґрунтованим з наступних підстав:

- судом не взято до уваги судово-психіатрична експертиза, відповідно до якої у ОСОБА_8 наявні психічні порушення виражені у розумовій відсталості з явно вираженою емоційно-вольовою нестабільністю;

- докази сторони обвинувачення, а саме показання свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 є недопустимими;

- в період з 21.03.2019 р. по 10.04.2019 р. ОСОБА_8 був незаконно затриманий, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України лише 10.04.2019 р., а згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, ОСОБА_8 затриманий 22.04.2019;

- факт відсутності у затриманого ОСОБА_8 заперечень чи зауважень при проведенні слідчих дій неможливо ототожнювати з наданням ним добровільної згоди на проведення вказаних слідчих дій за його участю, оскільки йому не було забезпечено право користуватися правовою допомогою;

- висновки суду, стосовно винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

- на думку сторони захисту, висновок експерта №27 від 13.06.2019 р. є неналежним доказом, так як, не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а саме, що ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження.

Посилаючись на такі доводи, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_12 просять скасувати вирок, ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України та виправдати.

Під час апеляційного розгляду скарг, ухвалою апеляційного суду від 14.07.2020 за заявою обвинуваченого ОСОБА_8 призначив останньому захисника з регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області.

Так, захисником ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції були подані клопотання про дослідження доказів, яке ухвалою від 03.11.2020 задоволено, а також клопотання про визнання доказів не допустимими, а саме: протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2019, оскільки слідчий спочатку пред`явив фотознімки для впізнання, а потім поставив запитання про зовнішній вигляд і прикмети особи; та допиту потерпілої в порядку ст. 225 КПК України відповідно до ухвали слідчого судді від 15.08.2019, оскільки слідчий суддя у судовому засіданні вказав та назвав прізвище ОСОБА_8 , як на особу, який вчинив злочин.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення (ч. 2 ст. 404 КПК України).
Апеляційний суд приходить до висновку про те, що вирок суду першої інстанції відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Окрім того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При цьому, згідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Відповідно до вироку суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину на чому наполягав і в суді апеляційної інстанції.
При цьому, обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України суд першої інстанції послався у вироку на досліджені ним докази, зокрема покази свідків, отриманих безпосередньо під час судового розгляду, а саме:

-cвідок ОСОБА_18 , будучи в.о. начальника ШВЦ №111, пояснив суду першої інстанції, що ОСОБА_8 прибув до виправного центру 20.11.2018, був задіяний на роботах по прибиранню території, як в межах, так і за межами центру. Засуджені працюють не більше двох годин, після 17.00 годин взагалі не працюють. Оскільки вишок та камер спостереження по перименту огорожі немає, то вони можуть покидати територію виправного центру і через ворота, і через огорожу. Перевірка їх наявності проводиться двічі на добу: о 07 год. та о 20 год. 21.03.2019 він був в смт. Ширяєве в суді. Йому вранці зателефонував ОСОБА_19 та повідомив, що місцева мешканка ОСОБА_13 скаржиться на ОСОБА_8 щодо дрібної крадіжки її майна. Потім, ближче до вечора, він дізнався, що горить будинок цієї жінки. Інспектори перевірили кожного засудженого та з`ясували, що ОСОБА_8 відлучався з поля зору з 17.00 до 17.30 годин, тобто на камерах, які розміщені у дворі, було видно, як він зайшов у приміщення котельної, яка розміщена на території центру, та вийшов звідти майже через півгодини з пакунком у руках. Оскільки інші засуджені були на місці, а будинок, що горів, знаходиться перпендикулярно котельної, за 250 метрів від неї, підозра впала на нього. Виникли підстави вважати, що він може втекти, і його помістили до ДІЗО. При бесіді з ОСОБА_19 засуджений ОСОБА_8 визнав, що він душив стару жінку за те, що вона на нього скаржилась, а коли вона втратила свідомість, підпалив її хату. При обшуці в нього вилучили медикаменти та одяг, в якому він був одягнений у той день. ОСОБА_8 стверджував, що медпрепарати взяв у бабусі. Відбуваючи покарання, засуджений ОСОБА_8 зарекомендував себе з негативної сторони, був емоційно не врівноважений, бився головою об табурет, займався членоушкодженням, якщо вважав, що щось іде не так, як йому хочеться. Він вважає, що ОСОБА_8 ймовірно міг вчинити інкриміновані злочини через помсту ОСОБА_13 ;

-свідок ОСОБА_20 , о/у групи ШВЦ №111, суду пояснив, що ОСОБА_8 відбував покарання в виправному центрі з 20.11.2018. Так, 21.03.2019 зранку він бачив, як у виправний центр приходила мешканка с. Армашівка - ОСОБА_13 та скаржилась на крадіжку її майна засудженим схожим на ОСОБА_8 .. Більше він цю жінку не бачив, але 22.03.2019 дізнався, що згорів її будинок і її намагались вбити. Того ж 22.03.2019 між 08 год. та 09 год. він спілкувався з інспекторами та з`ясував, що ОСОБА_8 душив її та запалив хату, а потім втік до житлової зони. На його думку ОСОБА_8 міг вчинити інкриміновані злочини через помсту;

-свідок ОСОБА_15 , інспектор виправного центру, суду пояснив, що він був на зміні 21.03.2019 та о 17.30 год. затримав ОСОБА_8 у дворі з пакунком медикаментів у руках, коли той ішов з котельної. Він подумав, що ці медикаменти засуджений взяв на смітнику за котельною та провів його до оперативної частини для з`ясування всіх обставин. Коли він його супроводжував, було видно пожежу в селі, горів будинок, розташований неподалік від виправного центру. Потім йому стало відомо від інспекторів, що ОСОБА_8 намагався задушити мешканку села ОСОБА_13 за те, що та на нього поскаржилась, а потім запалив її будинок;

-свідок ОСОБА_16 , співробітник виправного центру, суду пояснив, що 21.03.2019 він бачив ОСОБА_8 , який майже цілий день перебував біля адміністративного корпусу, хотів відпроситися до смт. Ширяєве, але керівництва не було і ніхто його не відпустив. Приїздили працівники прокуратури, які близько 14 години того дня спілкувалися з ОСОБА_8 щодо його скарг на відсутність роботи та невиплату заробітної плати. Потім ОСОБА_8 пішов у своїх справах та о 17 год. 30 хв. був затриманий інспектором ОСОБА_15 у дворі виправного центру з пакунком ліків у руках. Інспектор провів його до оперативної частини для з`ясування обставин придбання тих ліків. ОСОБА_8 повідомив, що знайшов ліки на смітнику за котельною, а потім почав сперечатися з оперативниками та був поміщений до ДІЗО. Коли його супроводжували в дисциплінарний ізолятор, помітили, що горить будинок місцевої мешканки поряд з територією виправного центру. Він зразу поїхав до вказаного будинку та помітив жінку похилого віку з розбитою губою та синцями на шиї, яка метушилась у дворі будинку, що горів, та кричала, що її намагався вбити засуджений циган, який її душив, а коли вона впала на підлогу і знепритомніла, підпалив її хату. Односельці допомагали тушити пожежу, викликали «швидку», поліцію та пожежників. Оскільки пожежники приїхали десь через годину, а то і дві, будинок вигорів майже повністю. Медики забрали потерпілу до лікарні. Підозра зразу впала на ОСОБА_8 , бо потерпіла скаржилась на нього того дня вранці, на те що він викрав її майно. Він міг вийти за територію виправного центру за котельною, бо там є лазівка під воротами, і вчинити злочин з помсти;

-свідок ОСОБА_17 , співробітник виправного центру, суду пояснив, що 21.03.2019 біля 10 год. 30 хв. до виправного центру звернулася ОСОБА_13 , яка мешкала в селі Армашівка, неподалік від ШВЦ, зі скаргою на засудженого схожого на ОСОБА_8 , який викрав 19.03.2019 у неї з двору майно. Керівництво було в смт. Ширяєве і він з нею розмовляв та обіцяв доповісти начальнику виправного центру та прийняти міри. Він зателефонував начальнику ШВЦ ОСОБА_14 та повідомив про скаргу, а сам поїхав до смт. Ширяєво для участі у судовому засіданні. ОСОБА_8 у цей час був на території центру та міг чути їх розмову. Згодом після 17 год. 30 хв. йому зателефонували працівники поліції та повідомили про підпал будинку біля виправного центру. Його викликали на роботу пізно ввечері того дня та він дізнався про події які відбувались в ШВЦ та за його межами після його від`їзду до смт. Ширяєво, а саме про те, що близько 17 год. 30 хв. інспектор ОСОБА_15 затримав ОСОБА_8 у дворі виправного центру з пакунком медикаментів, оскільки той йшов з котельної, міг взяти пакунок на смітнику за котельною, та привів його до оперативної частини для з`ясування всіх обставин. ОСОБА_8 повідомив інспекторам, що знайшов ліки на смітнику, з території ШВЦ не відлучався. Він почав сперечатися з інспектором ОСОБА_21 та був поміщений до ДІЗО. Коли його супроводжували до дисциплінарного ізолятора, помітили, що горить будинок у селі біля виправного центру. Співробітники поїхали до вказаного житлового будинку та допомагали тушити пожежу. Потерпіла повідомила їм, що її намагався вбити засуджений, який палив сміття за територією виправного центру за два дні до цього та викрав її майно. Він проводив службову перевірку в межах своїх повноважень та пішов до ДІЗО, поспілкувався з ОСОБА_8 , який зізнався, що саме він намагався задушити потерпілу, та, коли вона знепритомніла, підпалив її хату. Оскільки ОСОБА_8 неграмотний, він надрукував його зізнання, прочитав останньому та ОСОБА_8 особисто підписав свою заяву. Ніхто не заставляв його цього робити. У нього був вилучений одяг та медикаменти. Він вважає, що ОСОБА_8 міг вчинити злочини з помсти.

Окрім того, судом першої інстанції досліджені письмові докази, якими суд першої інстанції обґрунтував доведеність вини ОСОБА_8 в інкримінованих йому діяннях, яким надана належна правова оцінка, а саме:
-витяг з ЄРДР №0000061 від 23.03.2019 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (т.1, а.п. 74-75);

-електронна реєстрація повідомлення про злочин в ЄО №735 від 21.03.2019 року о 19:58:31 (введено 21.03.2019 19:58) зі служби 102 з фабулою: 21.03.2019 року о 19:56 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 21.03.2019 року о 19:52 за адресою: АДРЕСА_3 виявлена ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із тілесними ушкодженнями: ЗЧМТ, рани шиї, рублена рана нижньої губи, отруєння чадним газом (т.1, а.п. 82);

-постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 23.03.2019 року з матеріалів внесених в ЄРДР за №0000060 від 22.03.2019 року за ч. 2 ст. 194 КК України, виділено матеріали за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України за переліком та додано їх до матеріалів досудового розслідування за №0000061 (т. 1, а.п. 83-84);

-витяг з ЄРДР за №0000060 від 22.03.2019 року за ч. 2 ст. 194 КК України з фабулою: 21.03.2019 року до Ширяївського ВП зі служби 102 надійшло телефонне повідомлення про те, що 21.03.2019 року біля 18.30 годин в АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сталась пожежа в житловому будинку. Виїздом СОГ на місце пригоди встановлено, що займання будинку ОСОБА_13 сталось внаслідок занесення вогню із зовні невстановленою особою (т. 1, а.п. 85);

-електронна реєстрація повідомлення про злочин в ЄО №734 від 21.03.2019 року о 18:37:29 (введено 21.03.2019 18:37) зі служби 102 з фабулою: 21.03.2019 року о 18:29 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 21.03.2019 року о 18:27 за адресою: с. Армашівка, біля колонії, невідомий з місць позбавлення волі підпалив хату (зі слів заявника), постраждала жінка, потрібна ШД, диспетчер 76 прийняв, пожежна на місці (т. 1, а.п. 93);

-рапорт слідчого від 22.03.2019 року про виявлення злочину (т. 1, а.п. 94-95);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.03.2019 року о 14.00 годині, де слідчим прийнято заяву від ОСОБА_13 про замах на її вбивство, де потерпіла вказала, що 21.03.2019 року після 16.00 годин засуджений ОСОБА_22 прийшов до її домоволодіння, зайшов до житлового будинку, почав вчиняти сварку з нею, після чого взяв платок і почав ним її душити, від чого вона втратила свідомість та впала на підлогу, а ОСОБА_23 здійснив підпал житлового будинку (т. 1, а.п. 99);

-протокол огляду від 22.03.2019 року, згідно якого слідчим у період часу з 13.30 до 16.00 годин в присутності понятих, за участю спеціаліста ГУ ДСНС, інспектора-криміналіста, оглянуто домоволодіння в АДРЕСА_2 та встановлено місце події, виявлено місце виникнення пожежі в кімнаті №3, де відсутнє стаціонарне джерело запалювання, по мірі віддалення від центральної частини кімнати №3 ступінь термічних пошкоджень зменшується (т. 1, а.п. 100-107 з фото таблицею а.п.108-115);

-рапорт начальника 38-ДПРЧ 5 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Одеській області про те, що 21.03.2019 року о 18 год. 39 хв. надійшло повідомлення від чергового ШВЦ-111 майора ОСОБА_24 про те, що в АДРЕСА_2 загоряння житлового будинку, відстань до місця виклику 34 км, прибули на виклик о 18.49 год. О 18.53 год від чергового ШВЦ-111 майора ОСОБА_24 надійшла інформація про ліквідацію пожежі у житловому будинку. О 18.53 год відділення 38-ДПРЧ повернуто зі шляху слідування у розташування пожежної частини. О 18.55 год на місце пожежі виїхав черговий інспектор Ширяївського РС та по прибуттю на місце встановив, що пожежа в житловому будинку повністю не ліквідована, з балок перекриття видно жар. Пожежне відділення Ширяївського виправного центру-111 в зв`язку з поломкою автоцистерни не змогло виїхати повторно та ліквідувати повністю загоряння. О 20.16 год повторно спрямовано відділення 38-ДПРЧ, прибули до місця виклику о 21.11 год, пожежа локалізована о 21.21 год, пожежа ліквідована о 22.16 год. Внаслідок пожежі вогнем ліквідовано дах на площі 35 м2, причина пожежі занесення джерела вогню із зовні невстановленою особою. Постраждала ОСОБА_13 , 1936 р.н. доставлена каретою швидкої медичної допомоги до терапевтичного відділення Ширяївської ЦРЛ без ознак опіків та продуктів горіння (т. 1, а.п. 116);

-протокол огляду місця події від 22.03.2019 року, згідно якого слідчим у період часу з 16.30 до 17.10 годин в присутності понятих, інспектора-криміналіста, за участю ОСОБА_19 , оглянуто кабінет відділу нагляду та безпеки ШВЦ №111 та встановлено пакет білого кольору, при розкритті якого виявлені медичні препарати, перелік яких зазначається, які запаковано до спеціального пакету №0000250 (т. 1, а.п. 117-118 з фото таблицею а.п. 119-121);

-протокол огляду місця події від 22.03.2019 року згідно якого слідчим у період часу з 17.50 до 18.05 годин в присутності понятих, інспектора-криміналіста, оглянуто приміщення дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) ШВЦ-111, а саме: кімната чергового інспектора, де виявлено та вилучено особисті речі засудженого ОСОБА_8 , серед яких є запальничка чорного кольору з написом «GSD», які запаковано до спеціального пакету №INZ4018999 (т. 1, а.п. 122-123, з відеозаписом на а.п. 124). Відеозапис до протоколу переглянутий в судовому засіданні, зауважень від учасників судового розгляду до вказаного протоколу та відеозапису не надійшло;

-протокол огляду місця події від 22.03.2019 року згідно якого слідчим у період часу з 18.15 до 18.25 годин в присутності понятих, інспектора-криміналіста, оглянуто кімнату №40 в ШВЦ-111, а саме: кімната, де проживав ОСОБА_8 , де виявлено та вилучено особисті речі засудженого ОСОБА_8 , а саме: одяг в якому він був одягнений 21.03.2019 року (т. 1, а.п. 125-126, з фото таблицею а.п. 127-130, відеозаписом на а.п. 131). Відеозапис до протоколу переглянутий в судовому засіданні, зауважень від учасників судового розгляду до вказаного протоколу та відеозапису не надійшло;

-протокол огляду речових доказів від 22.03.2019 року, де слідчим у період часу з 20.00 до 20.30 годин у присутності понятих проведено огляд речових докази, а саме: медичних препаратів, які належать ОСОБА_13 та речей, належних ОСОБА_8 . Медикаменти запаковані у спеціальний пакет №0000250, в якому міститься: 8 скляних пляшок «Меновазину»; 5 упаковок препарату «Піколакс», з них 2 упаковки в таблетках та 3 в пляшках; 1 упаковка пігулок «Корвалмент»; 1 тюбик препарату «Ламікон гель»; 4 пластини пігулок «Анальгін»; 2 пластини пігулок «Цитрамон»; 4 пластини пігулок «Сенадексин»; 1 пластина пігулок «Ацетилсаліцилова кислота»; 1 упаковка пігулок «Амброксол», які належать ОСОБА_13 , цілісність вказаного пакету не пошкоджено. У спеціальному пакеті №INZ4018999 міститься чоловіча спортивна кофта чорного кольору за написом «Nike», забруднена, чоловічі джинси світло-блакитного кольору, забруднені, чоловічі кросівки чорного кольору з еко-шкіри на шнурках, які належать ОСОБА_8 . Цілісність вказаного пакету не пошкоджено. Також оглянуто паперовий конверт коричневого кольору, запальничку чорного кольору з надписом «GSD». Цілісність вказаного конверту не пошкоджено. Фотофіксація під час огляду не здійснювалась. Зауважень та доповнень до протоколу не надходило (т. 1, а.п. 132-133);

-постанова про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 22.03.2019 року, згідно якої слідчим визнано речовими доказами оглянуті лікарські препарати потерпілої ОСОБА_13 , особисті речі ОСОБА_8 (т. 1, а.п. 134-135);

-квитанція від 22.03.2019 року про передачу речових доказів на зберігання до камери зберігання Ширяївського ВП за порядковим номером 524 (т. 1, а.п. 135);

-постанова про виділення матеріалів досудового розслідування від 26.06.2019 року з кримінального провадження №0000061, виділено матеріали за ч. 1 ст. 185 КК України щодо крадіжки лікарських препаратів у потерпілої ОСОБА_13 та реєстрації виділених матеріалів за № 0000155 (т. 1, а.п. 136-137);

-витяг з ЄРДР №0000155 від 26.06.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України (т. 1, а.п. 138-139);

-звіт про причину виникнення пожежі від 21.03.2019 року, згідно якого вбачається, що інспектор отримавши повідомлення про пожежу, яка виникла 21.03.2019 року о 18.30 год у приватному будинку ОСОБА_13 визначив осередок та причини виникнення пожежі, а саме: безпосередні сліди горіння у житловому будинку наявні в житловій кімнаті, розповсюдження полум`я йшло з заходу на схід по хатніх речах потім на покриття. При цьому найбільші термічні ушкодження з ознаками осередку горіння відмічаються біля стінки будинку з західної сторони. Таким чином, можливий осередок пожежі знаходиться біля стіни західної сторони будинку в житловому приміщенні. Причина пожежі від порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печі опалення не приймається по тій причині, що осередок пожежі знаходиться з протилежного боку від печі, від короткого замкнення електропроводки не приймається по тій причині, що кабелі електропостачання проходять по стелі, а горіння розпочалося в житловій кімнаті з послідуючим розповсюдженням на покриття. Висновок: найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є занос джерела вогню із зовні невстановленою особою в житлову кімнату будинку (т. 1, а.п. 140);

-ухвала слідчого судді від 28.03.2019 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: на лікарські препарати та особисті речі ОСОБА_8 (т. 1, а.п. 141);

-ухвала слідчого судді від 06.05.2019 року про надання тимчасового доступу до портативної відеокамери «Патруль-2», що перебуває у користуванні ДУ «ШВЦ №111» для отримання копії відеозапису (т. 1, а.п. 142);

-протокол перезапису інформації, яка міститься на системному блоці комп`ютера «LG» під управлінням операційної системи «Windows 7» жорсткий диск 1 ТБ на інший оптичний носій інформації від 06.05.2019 року, згідно якого зроблено перезапис інформації з камери зовнішнього відеоспостереження, розташованої на території ШВЦ №111 (т. 1, а.п. 143);

-протокол огляду речового доказу від 06.05.2019 року, згідно якого слідчим у присутності понятих проведено огляд оптичного носія диску «VS DVD + R» об`ємом 4,7 Гб, без будь-яких позначень та постановою від 06.05.2019 року вказаний оптичний носій визнано речовим доказом та долучено до кримінального провадження (т.1,а.с.145-146). Судом переглянутий відеозапис з вказаних камер відеоспостереження та встановлено, що ОСОБА_8 приблизно о 17.01 годині проходить по території двору ШВЦ №111 та заходить до приміщення котельної. Приблизно о 17.30 годині ОСОБА_8 виходить з приміщення котельної з пакунком в руках та прямує до житлової зони ШВЦ. На запитання учасників процесу, ОСОБА_8 підтвердив, що на вказаному записі дійсно він, але наполягав, що він приміщення котельної на протязі 30 хвилин не покидав та за межі ШВЦ не виходив;

-протокол вилучення від 21.03.2019 року, згідно якого молодшим інспектором ОСОБА_25 у присутності понятих у засудженого ОСОБА_8 вилучено лікарські препарати, перелік яких зазначається. Зауважень не надійшло. Вилучене запаковано та опечатано печаткою для пакетів. Протокол підписаний понятими, з ним ознайомлений ОСОБА_8 (т. 1, а.п. 147);

-інформація про потерпілу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія її паспорту, довідка про реєстрацію і проживання, характеристика, де зазначено, що вона працювала до виходу на пенсію дояркою на МТФ№1, характеризується з позитивної сторони, з сусідами проживає дружелюбно, скарг та заяв відносно неї до сільради не надходило, довідка про склад сім`ї потерпілої проживала одна (т. 1, а.п. 148-151);

-довідка №13 від 21.03.2019 року Ширяївської ЦРЛ, згідно якої у ОСОБА_13 , яка поступила до приймального відділення 21.03.2019 року о 20.10 годині виявлено: ЗЧМТ, струс головного мозку?, странгуляційний слід на передній поверхні шиї, опік верхніх дихальних шляхів, отруєння чадним газом ? (т. 1, а.п. 151а);

-протокол освідування особи від 23.03.2019 року, згідно якого за згодою ОСОБА_13 у присутності понятих та лікаря судово-медичного експерта було проведено освідування потерпілої та виявлено наступні тілесні ушкодження: в області шиї справа наліво странгуляційна борозна розміром 16 х 2,5 см, з лівої сторони странгуляційна борозна розміром 5 х 0,5 см, яскрава помаранчевого кольору, не вдавлена (т. 1, а.п.152-153 з фото таблицею а.п. 154-155);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2019 року, згідно якого у присутності понятих потерпіла ОСОБА_13 на фото під номером 1 впізнала особу ромської національності, який вчинив щодо неї протиправні дії. Дану особу вона впізнала за зовнішністю, обличчям та очами (т. 1, а.п. 156-158 з додатком на а.п. 159). В судовому засіданні переглянуто відеозапис вказаної слідчої дії, та встановлено, що потерпіла ОСОБА_13 описала зовнішність особи чоловічої статі, ромської національності, який намагався її вбити та підпалив її будинок та на фото №1 показала цю особу. На фото №1 зображений обвинувачений ОСОБА_8 . Впізнання проведено за правилами ст. 223 КПК України, потерпіла попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України.

-постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 27.06.2019 року, згідно якої об`єднані матеріали досудових розслідувань за №0000061 від 23.03.2019 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та №0000060 від 22.03.2019 року за ч.2 ст.194 КК України та об`єднаному провадженню присвоєно №0000060 (т. 1, а.п. 160-161).

-витяг з ЄРДР об`єднаного кримінального провадження №0000060 від 22.03.2019 року (т. 1, а.п. 162-163);

-постанова від 26.03.2019 року про призначення товарознавчого дослідження з визначення вартості житлового будинку (т. 1, а.п. 164-164а) та оціночними актами від 27.03.2019 року згідно яких вартість житлового будинку в АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_13 склала 62795,00 гривень (т. 1, а.п. 165-167).

-ухвала слідчого судді від 21.04.2019 року про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_13 та висновком експерта №27 від 13.06.2019 року, згідно якого у ОСОБА_13 , 1936 р.н. (83 роки), знайдено наступі тілесні ушкодження: синці на передній поверхні шиї; крововилив у склеру обох очей; садна обличчя. Дані ушкодження заподіяні дією тупого предмета. Згідно представленої медичної картки стаціонарного хворого №591 ОСОБА_13 у Ширяївської ЦРЛ був встановлений діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку». Перераховані діагнози необґрунтовані об`єктивними клінічними даними (приведений у медичній карті стаціонарного хворого об`єктивний неврологічний статус ОСОБА_13 в основному відповідає стану центральної нервової системи в нормі; відсутні обов`язкові параклінічні методи обстеження (ехо-, рео-, електроенцефалографія), відсутня консультація окуліста). Таким чином, не можна зробити висновок про наявність у постраждалого струсу головного мозку. Тому вищезгадані діагнози («ЗЧМТ. Струс головного мозку»), згідно п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 року) не можуть бути взяті до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 і не підлягають судово-медичній оцінці, передбаченою п.4.9 «Правил». Вказані ушкодження у вигляді синців на передній поверхні шиї, крововиливів у склеру обох очей, садн обличчя, не були небезпечні для життя у момент спричинення, а мають скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів і за цим критерієм,згідно п. 2.3.5 «Правил» належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження, наявні у ОСОБА_13 не могли утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту. Судити про давність утворення тілесних ушкоджень, а також якими предметами могли бути заподіяні тілесні ушкодження не представляється можливим, оскільки відсутні об`єктивні судово-медичні дані для вирішення цього питання (у медичній карті не описані морфологічні властивості вищезазначених тілесних ушкоджень). Положення потерпілої ОСОБА_13 на момент спричинення їй тілесних ушкоджень та особи, яка спричинила тілесні ушкодження по відношенню до потерпілої ОСОБА_13 могло бути різним. В мотивувальній частині висновку експерт зазначив, що странгуляційні борозни на шиї потерпілої характерні для душіння (т. 1, а.п. 176-178);

-протокол проведення слідчого експерименту від 23.04.2019 року, згідно якого у період часу з 16.00 до 17.00 годин 23.04.2019 року слідчим у присутності понятих за участю потерпілої ОСОБА_13 із застосуванням відеокамери «Самсунг», з метою перевірки і уточнення відомостей, наданих підозрюваним, проведено слідчий експеримент, в ході якого потерпіла надала пояснення, що вона на протязі останнього часу проживає одна за вказаною адресою в АДРЕСА_2 . 21.03.2019 року вона була вдома та поралась по господарству, приблизно о 13.00 годині вона зайшла в хату. Через деякий час вона почула, що відчинились вхідні двері її будинку та до кімнати, де вона перебувала, зайшов невідомий чоловік ромської національності, який зразу схопив її за одяг та почав запитувати, навіщо вона ходила до ДУ «ШВЦ №111», а саме: до співробітників вказаної установи і жалілась на нього. Потім невідомий почав погрожувати їй фізичною розправою, в ході розмови обійшов її та став позаду неї і, схопивши хустку, почав нею її душити за шию та наносити удари своїми руками по різним частинам тіла потерпілої, від чого вона втратила свідомість. Через деякий час, після 16.00 годин вона прийшла до тями і відразу побачила, що в кімнаті, в якій вона перебувала сильний чадний дим, і почала повзком покидати приміщення будинку на вулицю. Залишивши приміщення житлового будинку потерпіла ОСОБА_13 почала кликати на допомогу і в цей час до неї прибігли місцеві мешканці, які викликали медичну допомогу та пожежників. Останні дуже довго їхали і погасити пожежу не змогли, в результаті чого її будинок майже вщент згорів. (т. 1, а.п. 179-183, з відео файлом на а.с.184). Відеозапис слідчого експерименту переглянутий судом безпосередньо та встановлено, що він повністю відповідає протоколу слідчої дії, потерпіла добре орієнтується на місці вчинення злочину та самостійно, раціонально та послідовно відтворює події, без жодного тиску на неї та стороннього впливу;

-довідка від 02.08.2019 року за №153 виконавчого комітету Армашівської сільської ради Ширяївського району про те, що у будинку потерпілої ОСОБА_13 відсутнє світло ще з 2000 року, світло було відключене коли проводилися роботи по заміні стовпів (т. 1, а.п. 185);

-ухвала слідчого судді від 17.06.2019 року про проведення судової пожежно-технічної експертизи за спеціальністю 10.8 «Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки», актом №19-3349 від 25.07.2019 року вартості експертизи,що становить 12560,00 гривень (т. 1, а.п. 188) та висновком №19-3349 судової пожежно-технічної експертизи по факту пожежі у будинку ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , складеного 25.07.2019 року, згідно якої осередок пожежі, яка сталася 21.03.2019 року в житловому будинку розташованому за вказаною адресою, знаходився у житловій кімнаті, ліворуч від входу у західній частині будинку, в районі розташування залізного ліжка; найбільш імовірною причиною виникнення пожежі в житловому будинку являється виникнення пожежі від стороннього джерела енергії у вигляді палаючого сірника, чи іншого подібного по потужності джерела (т. 1, а.п. 186-195 з додатками);

-ухвала слідчого судді від 22.07.2019 року про проведення судової будівельно-технічної експертизи за спеціальністю 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будматеріалів, конструкцій, відповідних документів» (т. 1, а.п. 196);

-ухвала слідчого судді від 22.04.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1, а.п. 213);

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.04.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 22.04.2019 року (т. 1, а.п. 214-215);

-ухвала слідчого судді від 22.04.2019 року про призначення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_8 та висновком судово-психіатричних експертів №38 від 16.05.2019 року, згідно якого експерт психолог дійшов до наступних висновків: у підозрюваного ОСОБА_8 спостерігається дефект легкого ступеня інтелектуальномнестичних функцій та рівня інтелекту. Однак рівень інтелектуального розвитку випробуваного дозволяє йому розуміти протиправний характер скоєних ним дій. Зазначені особливості не знижували підконтрольність його поведінки свідомості і не визначали вчинення інкримінованого йому діяння, він міг розуміти характер скоєних ним дій, міг прогнозувати їх можливі наслідки. З інших індивідуально-психологічних особливостей слід відзначити «загострення» характерологічних рис по нестійкому типу, яке не зумовлювало вчинення протиправних дій, в яких він підозрюється. У досліджуваний період ОСОБА_8 не знаходився в будь-якому юридично релевантному емоційному стані (стрес, емоційне напруження, фрустрація, фізіологічний афект), здатному зробити істотний вплив на свідомість і діяльність. ОСОБА_8 здатний правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання. Комісія експертів-психіатрів дійшла до наступних висновків: ОСОБА_8 на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання та інший хворобливий стан не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував. Виявляв психічні порушення у вигляді «Легкої розумової відсталості, із помірно вираженою емоційно-вольовою нестійкістю» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70.8» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), які за глибиною інтелектуального недорозвинення та ступенем виразності емоційно-вольових порушень на той момент, були не на стільки значимі, не супроводжувалися явищами декомпенсації, не досягали психотичного рівня, тому не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_8 також не страждає на хронічне психічне захворювання. Виявляє психічні порушення у вигляді «Легкої розумової відсталості, із помірно вираженою емоційно-вольовою нестійкістю» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70.8» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), що однак не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед слідством та судом, правильно сприймати обставини, які мають значення в справі та давати про них відповідні свідчення. При цьому слід ураховувати, що у зв`язку з наявним у нього легким недорозвиненням пізнавальних функцій, уповільненого темпу протікання мислених операцій, відсутністю шкільних навичок, ОСОБА_8 потребує додаткових роз`яснень тексту процесуальних документів, матеріалів кримінального провадження та додаткового часу для їх осмислення. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Так як питання: «Якщо ОСОБА_8 страждає психічним захворюванням, то чи являється він внаслідок свого психічного стану небезпечним для себе та інших осіб, та чи може він спричинити своїми діями іншу істотну шкоду?» поставлено не коректно та не відображає предмета дійсного дослідження, то й не підлягає розгляду (т. 1, а.п. 216-224);

-постанова від 07.06.2019 року про продовження строку досудового слідства до трьох місяців тобто до 10.07.2019 року включно (т. 1, а.п. 225-227);

-ухвала слідчого судді від 19.06.2019 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 та протоколом від 19.06.2019 року його затримання на підставі ухвали слідчого судді (т. 1, а.п. 228-232);

-протокол огляду місця події від 26.06.2019 року, згідно якого слідчим у присутності понятих у період часу з 17.00 о 17.25 годин 26.06.2019 року оглянуто територію ДУ «ШВЦ №111», яка з усіх сторін огороджена шлакоблочними плитами та колючим дротом. Вхід на територію здійснюється зі сходу через КПП. При вході до території ШВЦ справа огорожа, посеред якої встановлено металеві ворота, які на час огляду зачинені. З правої сторони даних воріт виявлено стежку, яка веде повз дані ворота, а саме між нижньою частиною воріт та бетонним покриттям виявлений отвір. Неподалік вказаних воріт, а саме на відстані 45 м розташоване приміщення котельні. До вказаного приміщення є одні металеві двері, які на час огляду зачинені на навісний замок. З протилежної сторони на північ є дерев`яні двері одностворчаті, які на час огляду зачинені та на яких є напис «прохід забороно» (т. 1, а.п. 233-234 з фото таблицею а.п. 235-240). Вказаний протокол та фото таблиця до нього підтверджують покази свідків обвинувачення про те, що за котельнею дійсно розміщені металеві ворота, між нижньою частиною воріт та бетонним покриттям виявлений отвір, через який можливо покинути територію ШВЦ непоміченим;

-ухвала слідчого судді від 10.07.2019 року про проведення судової товарознавчої експертизи (т. 1, а.п. 241);

-ухвала слідчого судді від 04.07.2019 року про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000060 відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України до 4 місяців (т. 1, а.п. 242);

-ухвала слідчого судді від 08.08.2019 року про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000060 від 22.03.2019 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України до 5 (п`яти) місяців, тобто до 09 вересня 2019 року включно (т. 1, а.п. 243);

-ухвала слідчого судді від 15.08.2019 року про проведення допиту потерпілої ОСОБА_13 у судовому засіданні згідно ст. 225 КПК України (т. 1, а.п. 244-249), журналом судового засідання від 15.08.2019 року та додатком до журналу - відеозаписом, який переглянуто судом та встановлено, що потерпілу допитано у судовому засіданні за участю прокурора, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_26 . Перед допитом потерпіла ОСОБА_13 була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 384 КПК України та вільно надала покази щодо обставин вчинення злочину відносно неї, а саме замаху на її вбивство та знищення її майна шляхом підпалу та вказала на ОСОБА_8 як на особу, який вчинив вказані злочини. Потерпіла у судовому засіданні надала покази, аналогічні її показам на слідчому експерименті, вказаним вище. Вона пояснила, як саме ОСОБА_8 21.03.2019 року після 17.00 години з`ясовував з нею стосунки, кричав на неї та наносив тілесні ушкодження, а потім за допомогою хустки душив її, а коли вона втратила свідомість, підпалив її будинок. Вказані покази потерпілої узгоджуються з іншими доказами, дослідженими безпосередньо судом;

-ухвала слідчого судді від 15.08.2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 08.09.2019 року включно (т. 1, а.п. 250-251). Також, судом першої інстанції досліджені процесуальні документи, надані стороною обвинувачення, а саме: дорученням про проведення досудового розслідування від 23.03.2019 року та повідомлення про початок досудового розслідування від 23.03.2019 року; постанови про призначення групи слідчих та про призначення групи прокурорів від 23.03.2019 року; дорученням про проведення досудового розслідування від 22.03.2019 року та повідомлення про початок досудового розслідування від 22.03.2019 року; постанови про призначення групи слідчих та про призначення групи прокурорів від 22.03.2019 року; постанова про зміну групи прокурорів від 07.08.2019 року, що підтверджують законність слідчих, розшукових дій та процесуального керівництва у даному провадженні.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України апеляційним судом за клопотанням захисника ОСОБА_9 повторно дослідив докази, зазначені нею в клопотанні, а саме: протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2019; допит потерпілої в порядку ст. 225 КПК України відповідно до ухвали слідчого судді віл 15.08.2019; протокол огляду місця події від 26.06.2019; протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.03.2019; протокол проведення слідчого експерименту від 23.04.2019; оптичний носій диску «VS DVD+R». При цьому, захисником окремо заявлене клопотання про визнання протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2019, а також допит потерпілої в порядку ст. 225 КПК України відповідно до ухвали слідчого судді віл 15.08.2019 недопустимими доказами, оскільки під час проведення слідчих дій були порушені вимоги діючого законодавства.

Так, згідно ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 228 КПК особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі.

Згідно з ч.ч. 6, 7 зазначеної статті, за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Поряд з тим, із переглянутого в суді апеляційної інстанції протоколу від 23.03.2019 та відеозапису (т. 1, а.п. 156-159) при проведенні пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_13 , свідкам ОСОБА_27 та ОСОБА_28 було пред`явлено для впізнання разом з фотознімком, де був зображений ОСОБА_8 , ще три фотознімки, при цьому всі особи, зображені на них, а також самі фотознімки не мали різких відмінностей між собою та інших особливостей, що могли би суттєво вплинути на сприйняття зображення особою, яка впізнає.

При цьому, колегія суддів частково приймає до уваги доводи захисника з приводу того, що на відеозаписі під час проведення впізнання з потерпілою, останній пред`явлено протокол, із зображенням чотирьох осіб чоловічої статі та було запропоновано впізнати особу, яка вчинила відносно неї злочин, а також поставлене питання щодо прикмет, за якими вона може впізнати будь-яку із пред`явлених на фотознімках осіб, на що остання беззаперечно та без сумнівів одразу ж вказала на фотознімок із зображенням ОСОБА_8 , описала риси, за якими його впізнала та пояснила за яких обставин його бачила.

Наявність зазначених обставинах на відеозаписі, не свідчить про недопустимість відомостей, одержаних при її проведенні, оскільки пред`явлення особи для впізнання за фотознімками здійснювалось у присутності двох понятих, а також на самому відеозаписі не вбачається, що на потерпіло вчинявся будь-який тиск під час проведення слідчої дії.

Окрім того, під час складання 23.03.2019 протоколу прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_13 заяви про вчинене кримінальне правопорушення, який остання підписала, зазначено, що саме ОСОБА_8 вчинив відносно неї злочин, тобто остання знала, прикмети обвинуваченого, оскільки відповідно до матеріалів провадження, а також вироку суду першої інстанції вона в день вчинення відносно неї злочину о 10 год. 30 хв. повідомляла працівників ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)» про конфлікт, який в неї виник з ОСОБА_8 , та який з огляду на виниклий конфлікт і прибув до домоволодіння останньої того ж дня приблизно о 17 год 15 хв. Тобто, остання щонайменше двічі бачила ОСОБА_8 та підстав вважати, що вона не могла запам`ятати його прикмети у апеляційного суду відсутні. Більш того, сам обвинувачений у своїй апеляційній скарзі вказує на те, що він перебував у контакті з ОСОБА_13 під наглядом контролера одного разу, коли брав мішки для сміття.

При цьому, посилання захисника на те, що у вищевказаній заяві потерпілою зазначено прізвище ОСОБА_8 , а в протоколі проведення слідчого експерименту від 23.04.2019 його особу зазначено, як невідомий, не є порушенням норм кримінального процесуального, які могли вплинути на визнання цих доказів недопустимими в розумінні ст. 89 КПК України апеляційним судом не встановлені.

Написання заяви не самою ОСОБА_13 не є порушенням норм КПК України, що може вказувати на визнання такого доказу не допустимим, при цьому апеляційний суд враховує вік потерпілої, якій на момент написання заяви було майже 83 роки. Більш того, сама потерпіла не заперечувала проти підписання цієї заяви, або викладення в ній обставин, які вона заперечувала.

Щодо доводів захисника ОСОБА_9 невірного викладу фактичних обставин, які суперечать доказам у справі, а саме те, що з протоколу огляду місця події від 26.06.2021 з фототаблицею до нього не вбачається про наявність отвору, через який можливо покинути території ШВЦ людині, апеляційний суд вважає безпідставними.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений міг непоміченим покинути територію ШВЦ №111, минуючи КПП, та непоміченим повернутися, оскільки огорожа виправного центру не містить вишок та камер відео спостереження, а за котельнею є залізні ворота, під якими виявлено отвір, від якого веде доріжка в село, з чого можна зробити висновок, що ОСОБА_8 у період часу з 17.01 до 17.30 годин 21.03.2019 року мав змогу потрапити до будинку потерпілої ОСОБА_13 та вчинити інкриміновані злочини. У обвинуваченого відсутнє алібі на цей час.

З цими доводами погоджується і апеляційний суд, при цьому на фотознімках до протоколу огляду місця події від 26.06.2019 (т. 1, а.п. 236-237), які досліджені повторно апеляційним судом, дійсно видно наявність отвору, який на момент проведення огляду частково перекритий відламком бетонної плити та з огляду на її розміри не виключає можливість переміщення через отвір під воротами людині, який вона закриває. Більш того, з огляду на тілобудову ОСОБА_8 , останній цілком міг покинути територію ДУ «ШВЦ» через даний отвір.

Окрім того, перебування ОСОБА_8 в місці, де знаходиться даний отвір також підтверджується відеозаписом, отриманим з камер зовнішнього спостереження працівників ДУ «Ширяївський виправний центр (№111)», який був оглянутий судом першої інстанції і йому надана належна правова оцінка.

В свою чергу, в клопотанні захисника ОСОБА_9 зазначено про заперечення ОСОБА_8 даних викладених на вищевказаному відеозаписі, з огляду на це судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання щодо відтворення відеозапису з вказаних камер відеоспостереження, що містяться на оптичному носії диску «VS DVD + R» об`ємом 4,7 Гб. Однак, даний відеозапис не вдалось відтворити під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції, проте, учасники провадження не заперечували проти того, що на ньому мається відеозапис, який був відтворений судом першої інстанції та клопотання про визнання такого доказу недопустимим сторони не заявляли.

Водночас, судом першої інстанції досліджено зазначений відеозапис, який також знайшов своє відображення у вироку суду. При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 приблизно о 17.01 годині проходить по території двору ШВЦ №111 та заходить до приміщення котельної. Приблизно о 17.30 годині ОСОБА_8 виходить з приміщення котельної з пакунком в руках та прямує до житлової зони ШВЦ. На запитання учасників процесу, ОСОБА_8 підтвердив, що на вказаному записі дійсно він, але наполягав, що він приміщення котельної на протязі 30 хвилин не покидав та за межі ШВЦ не виходив.

Зазначені обставини, викладені у вироку суду першої інстанції вказують на те, що під час огляду оптичного носія диску «VS DVD + R» ОСОБА_8 та його захисник не заперечували проти змісту відеофайлу, який міститься на вказаному диску, а заперечення проти таких обставин у суді апеляційної інстанції, вказують на те, що ОСОБА_8 намагається ввести апеляційний суд в оману, шляхом заперечення обставин, які були безпосереднім предметом розгляду у суді першої інстанції, та таку позицію апеляційний суд розцінює як позицію свого захисту.

Більш того, в суді апеляційної інстанції, а також першої інстанції, в апеляційній скарзі обвинуваченого та захисника не міститься даних, що вказують на заперечення з приводу відеозапису, на якому ОСОБА_8 приблизно о 17.01 годині проходить по території двору ШВЦ №111 та заходить до приміщення котельної. Приблизно о 17.30 годині ОСОБА_8 виходить з приміщення котельної з пакунком в руках та прямує до житлової зони ШВЦ. Сам ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що саме він зображений на даному відеозаписі, однак він спростовує, що в нього в руках містився пакет, а також те, що він не покидав території ДУ «ШВЦ» та взагалі не можливо та такий проміжок часу вчинити всі дії, в яких його звинувачують. Інших даних незгоди з відеозаписом матеріали провадження не містять.

Водночас, будучи допитаними в якості свідок ОСОБА_16 , який є працівником центру зазначив, що ОСОБА_8 міг вийти за територію виправного центру за котельною, бо там є лазівка під воротами.

При цьому, доводи захисника ОСОБА_12 щодо визнання допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 недопустимими, оскільки вони не були очевидцями вчинення злочину, а надані вказаним особам пояснення ОСОБА_8 21.03.2019, не будучи у статусі підозрюваного, вказують на те, що такі покази не можуть бути допустимим, оскільки останньому не був залучений захисник, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції проаналізовані зазначені показання свідків, які не суперечать одні одним, є послідовними та такими, що не йдуть у розріз з іншими доказами, отриманими під час досудового розслідування.

Окрім того, посилання захисника ОСОБА_12 на те, що ОСОБА_8 в період з 21.03.2019 по 10.04.2019 був незаконно затриманий, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України лише 10.04.2019, а згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, ОСОБА_8 затриманий 22.04.2019 є безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_8 затриманий відповідно до протоколу затримання саме 22.04.2019 на підставі ухвали слідчого судді Ширяївського районного суду Одеської області від 22.04.2019.

Інших даних, які б вказували на затримання ОСОБА_8 в рамках вказаного кримінального провадження не містяться, та захисником не надано.

При цьому, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку цілком обґрунтовано зазначив, що оскільки ОСОБА_8 звинувачується у вчиненні злочину в період відбування покарання в ДУ «ШВЦ №111», то працівниками вказаного закладу в межах службового розслідування проводилась перевірка причетності засудженого до порушення умов відбування покарання в виправному центрі. При цьому у обвинуваченого були відібрані пояснення та написані відповідні рапорти, та ОСОБА_8 поміщався до приміщення ДІЗО саме в рамках даної перевірки, а не в рамках кримінального провадження.

Окрім того, судом першої інстанції з`ясовано, а судом апеляційної інстанції перевірено, що з моменту затримання для захисту інтересів ОСОБА_8 був залучений захисник ОСОБА_29 , якого було замінено на захисника ОСОБА_26 , отже право на захист обвинуваченого порушено не було, всі слідчі дії за його участю проводились у присутності захисника, який надавав йому правову допомогу.

Відповідно до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначив про взяття за основу його обвинувачення протокол явки з повинною, а також те, що його за залишення території ДУ «ШВЦ» помістили до ДІЗО, а також застосовували відносно тиск з метою отримання викривальних показів, про що відповідно до вироку суду першої інстанції неодноразово зазначав у суді першої інстанції. Однак жодних скарг на незаконні дії вказаних працівників не подавав, а ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду, про що також зазначено у вироку. На дії працівників поліції ОСОБА_8 не скаржився, в тому числі під час апеляційного розгляду скарг.

Більш того, заява від 22.03.2019, що зареєстрована в Ширяївському ВП за №739, про прийняття старшим оперуповноваженим оперативної групи державної установи «Ширяївський виправний центр (№111) майором внутрішньої служби ОСОБА_30 заяви від засудженому ОСОБА_8 про вчинений останнім злочину, а саме про замах на вбивство ОСОБА_13 та підпал її будинку (т. 1, а.п. 96-98), судом першої інстанції не взяті до уваги, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_8 відмовився від показів, зазначених в заяві. По цій же причині суд не перевіряв правомірність дій працівників даного закладу щодо проведення вказаної службової перевірки, так як вони не є предметом розгляду даного кримінального провадження взагалі.

Судом першої інстанції мотивовано відхилені всі версії сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчиненого ним злочину, а суд апеляційної інстанції вважає, що таке мотивування неспроможності версій сторони захисту є більш ніж обґрунтованим, ретельно дослідженим та перевіреним в ході судового розгляду матеріалами провадження та доказами сторони обвинувачення.

Зокрема, посилання захисника ОСОБА_12 на визнання висновку судово-медичного експерта №27 від 13.06.2019 неналежним доказом є безпідставним, оскільки призначена остання була на підставі ухвали слідчого судді від 21.04.2019 та проведена відповідно до вимог діючого законодавства, а сторони кримінального провадження не надавали свої доводи щодо визнання її недопустимою з інших підстав, ні ті, що пов`язані з незгодою з висновками самої експертизи.

Більш того, суд першої інстанції у вироку зазначив, що версія обвинуваченого щодо можливого спричинення собі ушкоджень самою ОСОБА_13 виключається, оскільки не узгоджується із висновком судово-медичного експерта №27 від 13.06.2019 року, де вказано, що наявні у потерпілої ушкодження заподіяні дією тупого предмета та не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту.

Також перевірена версія сторони захисту, щодо відсутності умислу на вбивство потерпілої з боку обвинуваченого, оскільки отримані нею ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і не могли спричинити її смерть. Вказана версія також суперечить доказам, безпосередньо дослідженим судом, а саме: протоколу освідування особи, зазначеного вище, де у ОСОБА_13 виявлено дві странгуляційні борозни на шиї, а також мотивувальній частині висновку судово-медичного експерта №27 від 13.06.2019 року, де зазначено про наявність у потерпілої слідів душення, а саме: странгуляційної борозни на шиї. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_8 намагався умисно позбавити життя ОСОБА_13 шляхом удушення хусткою, про що також поясняла потерпіла під час слідчого експерименту та при допиті її слідчим суддею.

З приводу доводів захисника ОСОБА_9 щодо визнання недопустимим доказом допит потерпілої ОСОБА_13 у судовому засіданні згідно ст. 225 КПК України, апеляційний суд повторно дослідив ухвалу слідчого судді від 15.08.2019 про проведення допиту потерпілої ОСОБА_13 у судовому засіданні згідно ст. 225 КПК України, журнал судового засідання від 15.08.2019 та додатком до журналу - відеозапис, який переглянуто судом та встановлено, що потерпіла ОСОБА_13 під час допиту слідчим суддею пояснила обставини замаху на її вбивство та знищення її майна шляхом підпалу та вказала на ОСОБА_8 як на особу, який вчинив вказані злочини. При цьому, слідча суддя після пояснень потерпілої та вказівки на те, що саме ОСОБА_8 вчинив відносно неї злочини назвала прізвище ім`я та по батькові останнього та уточнила, чи дійсно особа, яка є ОСОБА_8 та знаходиться в приміщенні зали судових засідань вчинила злочин, на що остання відповіла стверджуючи. Апеляційний суд вважає, що зазначені обставини не можуть бути істотним порушенням, що в розумінні ст. 89 КПК України є такими, що можуть призвести до визнання такого допиту недопустимим, більш того в судовому засіданні 15.08.2019 був присутній і захисник підозрюваного, який не звернув уваги слідчого судді на такі обставини.

З приводу доводів обвинуваченого щодо неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у судово-психіатричній експертизі відносно ОСОБА_8 №38 від 16.05.2019, у підозрюваного ОСОБА_8 спостерігається дефект легкого ступеня інтелектуальномнестичних функцій та рівня інтелекту, а також виявляв психічні порушення у вигляді «Легкої розумової відсталості, із помірно вираженою емоційно-вольовою нестійкістю», що на його думку суттєво вплинули на розгляд кримінального провадження відносно нього, оскільки з таким діагнозом, на його думку, не можливо швидко приймати рішення та обдумувати план своїх дій.

Дані доводи апеляційний суд не вважає обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції відобразив у вироку висновки судово-психіатричній експертизі №38 від 16.05.2019, більш того у самому висновку експертизи зазначено, що рівень інтелектуального розвитку випробуваного дозволяє йому розуміти протиправний характер скоєних ним дій. Зазначені особливості не знижували підконтрольність його поведінки свідомості і не визначали вчинення інкримінованого йому діяння, він міг розуміти характер скоєних ним дій, міг прогнозувати їх можливі наслідки. ОСОБА_8 на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання та інший хворобливий стан не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував. (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F70.8» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду), які за глибиною інтелектуального недорозвинення та ступенем виразності емоційно-вольових порушень на той момент, були не на стільки значимі, не супроводжувалися явищами декомпенсації, не досягали психотичного рівня, тому не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Зазначені у висновку обставини вказують на те, що наявність у ОСОБА_8 «Легкої розумової відсталості, із помірно вираженою емоційно-вольовою нестійкістю» жодним чином не завадили останньому вчинити кримінальні правопорушення відносно ОСОБА_13 .

З огляду на безпосереднє дослідження у суді першої інстанції доказів, а також шляхом перевірки доказів, наданих в ході судового розгляду, а також перевірки доказів, на які посилалась сторона захисту у своєму клопотанні колегія суддів, всупереч доводів апеляційних скарг вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі обставини кримінального провадження, яким надана оцінка з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та рішення відносно ОСОБА_8 прийняте відповідного до вимог діючого КПК України.
При цьому, колегія судів вважає, що судом першої інстанції дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
При призначенні покарання, яке ОСОБА_8 має відбувати реально, суд правильно врахував, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочину, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчинення, а саме посягання на життя похилої людини, роль засудженого у вчиненні злочину.

Водночас, судом першої інстанції було враховано і дані про особу засудженого, вчинив злочини у період відбування покарання за іншим вироком, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно ст. 19 КК України є осудною особою, за місцем відбування покарання характеризується негативно, відсутність обставин, що пом`якшує покарання та обставини, що обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину щодо особи похилого віку, рецидив злочинів.

Враховуючи вказані обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з тим, що призначена ОСОБА_8 міра покарання у виді 7 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що відповідає наближеним до мінімальних меж покарання за інкримінованими йому статтями особливої частини КК України, буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Усупереч твердженням у поданих апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника суд першої інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення засудженим інкримінованих злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого і захисника щодо порушення судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 норм кримінального процесуального закону, перевірена судом апеляційної інстанції та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування вироку суду першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, або містили підстави для постановлення виправдувального вироку, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні.
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника колегія суддів не вбачає, а вирок суду відносно ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, та підстав для його скасування, колегією суддів в ході апеляційного розгляду скарг не встановлено.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_12 не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим і таким, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.03.2020 року, яким ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк, з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4