Справа №359/9260/16-к
Провадження №1-кп/359/251/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією розглянувши кримінальне провадження №0001685, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2016 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, тимчасово не працюючої, маючої на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, та кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинила використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст. 358 КК України, та незаконне переправляння неповнолітньої особи за попередньою змово гою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 332 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_4 у невстановлений час, влітку 2016 року познайомилася у м. Києві з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, яка запропонувала допомогти йому незаконно переправити через державний кордон України малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для возз`єднання з родиною, на що ОСОБА_4 надала свою згоду.
Розуміючи, що для вивезення дитини необхідний документ, що надає право виїзду за кордон, ОСОБА_4 , діючи за заздалегідь обумовленим планом з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, яка була організатором незаконного переправлення особи, виконуючи вказівки останньої, направлені на сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України, реалізуючи свій злочинний намір, 05.08.2016 року, звернулася до Святошинського РВ ГУДМС України в м. Києві з заявою-анкетою для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про особу, інтереси якої вона представляла, щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, надавши свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 05.10.2012 року ВРАЦС Солом`янського РУЮ у м. Києві з зазначенням анкетних даних своєї рідної малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому розуміючи, що діє незаконно, надала фотокартку чужої малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсною матір`ю якої є ОСОБА_8 , яка дозвіл на вивіз дитини за державний кордон України ні ОСОБА_4 , ні будь-якій іншій особі не надавала, крім того будь-яке рішення судовими органами України щодо вилучення малолітньої дитини від рідної матері не приймалось. Посадова особа Святошинського РВ ГУДМС України в м. Києві, не будучи обізнаною про злочинний намір ОСОБА_4 , прийняла заяву-анкету на обробку.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 10.08.2016 року в Святошинському РВ ГУДМС України в м. Києві отримала закордонний паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 10.08.2016 року, дійсний до 10.08.2020 року, виданий на ім`я дочки ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фотокарткою малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для використання.
16.08.2016 року о 19 год. 16 хв. 20 сек. ОСОБА_4 під час проведення паспортного контролю на рейс № НОМЕР_3 , авіасполученням «Київ-Амман», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, надала завідомо підроблений закордонний паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.08.2016 року на ім`я своєї дочки ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фотокарткою малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використавши завідомо підроблений документ.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила умисні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, тобто скоїла кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.
Також, ОСОБА_4 , у невстановлений час влітку 2016 року познайомилася у м. Києві з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, яка запропонувала допомогти незаконно переправити через державний кордон України малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для возз`єднання з родиною, на що ОСОБА_4 надала свою згоду.
На виконання попередньо узгодженого злочинного задуму, спрямованого на незаконне переправлення малолітньої особи через державний кордон України, діючи за попередньою змовою групою осіб та заздалегідь обумовленим планом, під чіткою організацією невстановленої особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, а саме організатора розробки та безпосередньої реалізації плану щодо незаконного переправлення через державний кордон України малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 з метою усунення перешкод в реалізації плану по незаконному переправленню через державний кордон України малолітньої дитини, 09.08.2016 року звернулась до батька своєї рідної дитини ОСОБА_10 , який відбував покарання у місцях позбавлення волі, для написання останнім заяви-дозволу на вивіз їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі державного кордону України, а саме до Арабської Республіки Єгипет, на відпочинок.
16.08.2016 року ОСОБА_4 разом з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження та малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приїхали до пункту пропуску повітряного сполучення, що класифікується за категорією «міжнародний», а саме до Державного міжнародного аеропорту «Бориспіль», розташованого у м. Бориспіль-7 Київської області.
16.08.2016 року о 19 год. 16 хв. 20 сек., ОСОБА_4 , на виконання досягнутої домовленості, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, під чітким, безпосереднім її керівництвом, виконуючи вказівки, направлені на сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України, достовірно знаючи про те, що малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй рідною дитиною не являється, закордонний паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.08.2016 року та дійсний до 10.08.2020 року, виданий на ім`я іншої дитини, а саме її дочки ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фотокарткою дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підробленим, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, разом з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, а також з малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час проведення паспортного контролю на рейс № НОМЕР_3 авіасполученням «Київ-Амман», надала як підставу для перетинання Державного кордону України, завідомо підроблений закордонний паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 10.08.2016 року, дійсний до 10.08.2020 року, виданий на ім`я ОСОБА_7 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фотокарткою малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після чого, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб покинула територію України разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином незаконно переправила малолітню дитину через державний кордон України.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинила умисні дії, що виразились у незаконному переправленні малолітньої особи через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України.

Доказами вчинення ОСОБА_4 указаних кримінальних правопорушень, є надані нею в ході судового розгляду покази.

З урахуванням позиції обвинуваченої, її захисника та думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, крім допиту обвинуваченої, - а саме: допиту свідків, дослідження доказів обвинувачення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались.

Обвинувачена визнала вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 358 та ч.2 ст. 332 КК України, щиро розкаялася, фактичні обставини не оспорює та у судовому засіданні показала обставини їх вчинення, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому їй обвинуваченні.

Так, обвинувачена зазначила, що вона влітку 2016 року по проханню наглядно знайомого їй чоловіка арабської зовнішності виявила бажання допомогти останньому вивезти з України дитину, батьком якої той був, у зв`язку з чим прийняла його пропозицію на безоплатній основі. Малолітню дитину вона знала, оскільки тривалий час до цього моменту вона з нею спілкувалась, проводила вільний час та мали спільні інтереси, оскільки також мала малолітню дитину приблизно такого ж віку. Матері останньої вона не знала, оскільки зазвичай з дитиною гуляв тільки чоловік арабської зовнішності.

Надавши таку згоду, вона використала той факт, що має малолітню дитину, і отримавши фотокартку ОСОБА_11 надала її до паспортного відділу для оформлення закордонного паспорту для виїзду з України на імя своєї доньки. Що в подальшому було і зроблено, і вона отримала офіційний паспорт для виїзду за кордон на імя своєї ріжної доньки в якому було вклеєно фотокартку з іншою дитиною Аішою. Всіма організаційними питаннями для подання документів в міграційну службу, оплату поїздок, витрати на оформлення паспорту здійснював цей громаднин арабської зовнішності, також він оплатив квитки. Вона розуміла, що поступає неправильно, однак думала що допомогає батьку дитині виїхати з України, оскільки вони і малолітня дитина були мусульманами. Про вивезення дитини вона матір останньої не повідомляла, також не повідомляла компетентні ограни України, після повернення з Єгипту на територію України. Впоьшому через певний період часу вона сама вирішили зявитися до правоохоронних органів і повідомила про обставини події, що мали місце. Знала що її шукають у цьому зв`язку, однак тривалий час боялася зізнатися у скоєному. Також повідомила, що більше контактів з чим чоловіком та Аішою вона не має, чи повернулась дитина до України їй не відомо.

Крім допиту обвинуваченої, судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу ОСОБА_4 , оскільки процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Судовий розгляд здійснено у відповідності до пред`явленого обвинувачення, і підстав для його зміни не встановлено.

Попереднє повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог закону у зв`язку зі змінами до КК України (розмежування злочину та кримінального проступку), не може бути підставою для розгляду даного провадження спільно, зважаючи на доільніість їх спільного розгляду з метою ефективного та своєчасного судового розгляду.

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_4 винуватою у їх вчиненні, зважаючи на надані нею покази, відносно яких у суду сумнівів у їх достовірності та правдивості не виникло.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як кримінальний проступок - використання завідомо підробленого документа, та ч.2 ст. 332 КК України, як злочин - незаконне переправлення малолітньої особи через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченої суд вважає правильною, і такою, що знайшла своє підтвердження вході судового розгляду. Окрема кваліфікація дій обвинуваченої є вірною, оскільки такі дії містили різні склади кримінальних правопорушень, незважаючи на те, що цілюю їх була єдина мета незаконне переправленя малолітньої особи через державний кордон України.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинна бути засуджена за ч. 4 ст. 358 та ч.2 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, характер суспільної небезпеки скоєного нею відносно малолітньої особи, час скоєння таких дій, що минув, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують відповідальність та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин.

Згідно ж ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання обвинуваченій суд враховує, що остання вчинила кримінальні правопорушення проступок, передбачений ч.4 ст. 358 КК України, та злочин, передбачений ч. 2 ст. 332 КК України, і відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Дані кримінальні правопорушення є умисними, а також суспільно небезпечними, оскільки посягають на порушення недоторканості державних кордонів та особисті сімейні права матері дитини, та переправлянням через кордон України малолітнього громадянина України, без належних для цього підстав шляхом приховування дійсних обставин на намірів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття та сприяння органу досудового слідства в розкритті злочину. Доказів скрутного матеріального становища обвинуваченої суду не надано, з поданих матеріалів не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.

Аналіз даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 вказує на те, що остання раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, має місце реєстрації та місце постійного проживання в м. Києві, розлучена, проживає з батьками та рідною малолітньою донькою, відносно якої непозбавлена батьківських прав, праює неофіційно, однак має постійний дохід, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання та реєстрації не перебуває.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останньої до скоєного нею.

Тому за вчинений проступок суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої покарання у виді арешту строком на три місяці.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 за вчинений злочин покарання у виді визначеного санкцією статті строку мінімального строку позбавлення волі, який, на думку суду, повинен становити термін, з урахуванням положень ст. 69-1 КК України, а саме - пять років.

При цьому, оскільки події мали місце влітку 2016 року, то підлягають застосування положення кримінального закону про відповідальність, що діяли на момент вчинення злочину, з урахуванням положень ст. 5 КК України.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

При цьому, зважаючи на настання обставин, наявності згоди сторін кримінального провадження та наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 49 ККУкраїни, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту строком на три місяці у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.
З урахуванням викладеного вище, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , щирого каяття останньої та позиції прокурора, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання, в порядку ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за поведінкою останньої під час звільнення від відбування покарання з випробуванням в один рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, і таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та досягнення інших цілей покарання.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні, про них не зазначив і прокурор.

Заходи забезпечення кримінального провадження на досудовому розслідування не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 314-376 КПК України, ст.ст. 5, 15, 27, 49, 50, 65, 66, 69, 69-1, 70, 71, 75, 77, 332, 358 КК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на три місяці.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за ч.4 ст. 358 КК України у виді арешту строком на три місяці у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
ОСОБА_4 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Звільнити на підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на неї, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи чи навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, в порядку, визначеному КПК України.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій та захиснику.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1