Провадження №1-кс/554/6381/2021

УХВАЛА
Іменем України

21 квітня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову від 18.02.2021 року прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0001358 від 08.07.2015 року за ч.1 ст.364,ч.ч.1,2 ст.365, ч.ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч.1,2 ст.374, ч.2 ст.384 КК України про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення слідчих, розшукових дій.
В обґрунтування вимог заявник вказав, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001358 від 08.07.2015 року за ч.1 ст.364,ч.ч.1,2 ст.365, ч.ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч.1,2 ст.374, ч.2 ст.384 КК України.
26.02.2021 року ОСОБА_4 отримав постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 18.02.2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення слідчих, розшукових дій.
ОСОБА_4 було подано клопотання про проведення слідчих, розшукових дій у кримінальному провадженні №0001702, внесеному до ЄРДР 04.11.2020 року за ч.2 ст.374 КК України.
Із вказаної постанови заявник дізнався, що кримінальне провадження №0001702 постановою прокурора від 05.11.2020 року об`єднано в одне кримінальне провадження №0001358.
З оскаржуваною постановою заявник не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Так, права і обов`язки потерпілого виникли у заявника з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР 08.07.2015 року. Тому, відмовляючи у задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій на підставі того, що він є заявником та відповідно до ст.220 КПК України не наділений правами спростовує ст.55 КПК України.
Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала скаргу, просила її задовольнити у повному обсязі.
Слідчий, прокурор до суду повторно не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, на підставі чого суд розглядає скаргу за їх відсутності.
Суд, вислухавши адвоката, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001358 від 08.07.2015 року за ч.1 ст.364,ч.ч.1,2 ст.365, ч.ч.1,2 ст.366, ч.2 ст.372, ч.ч.1,2 ст.374, ч.2 ст.384 КК України.
Постановою прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 18.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_4 від 11.02.2021 року та 12.02.2021 року про проведення слідчих дій у межах кримінального провадження №0001702, об`єднаного в одне провадження з кримінальним провадженням №0001358 від 08.07.2015 року під №0001358 (а.с. 4 постанова).
Зокрема, згідно постанови: прокурором у кримінальному провадженні №0001358 винесено вмотивовану постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, копію якої направлено на адресу останнього; у об`єднаному кримінальному провадженні №0001358 від 08.07.2015 року ОСОБА_4 не набув процесуального статусу особи, яка відповідно до ст.220 КПК України наділена правом заявлення клопотань про виконання процесуальних дій під час досудового розслідування.
Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.
У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.
Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Разом з тим ч.5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав або відмовити, про що виноситься вмотивована постанова.
Суд вважає, що прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.220 КПК України вирішено клопотання ОСОБА_4 про проведення слідчих дій, прийнята постанова від 18.02.2021 року містить обґрунтування відмови у задоволенні вимог заявника.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, прокурором було переконливо доведено відсутність необхідності в задоволенні клопотань ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні.
Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, в порядку ст.303 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1