Справа №523/3227/21
Провадження №1-кс/523/781/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2021 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, котрий зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що слідчим відділом відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000237 від 21.02.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено. Після чого, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 перенесли придбаний ними особливо небезпечний наркотичний засіб до місця мешкання ОСОБА_6 , а саме в квартиру АДРЕСА_2 , де розділили між собою з метою подальшого збуту.
Надалі, 21.02.2021, у вечірній час ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, спільно, з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, частину раніше розфасованого наркотичного засобу взяли із собою, а іншу частину продовжували незаконно зберігати за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме в квартирі АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту.
Після чого, 21.02.2021, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 діючи умисно, спільно, незаконно зберігаючи при собі з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, перенесли його до будинку АДРЕСА_3 . Того ж дня, в період часу з 20:09 години до 20:54 годин, співробітниками поліції проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості розташованої біля будинку № 32 по вул. Суворовській в м. Одесі, в ході якого виявлено та вилучено: у ОСОБА_7 11 згортків, у ОСОБА_6 15 згортків, які згідно набору для експрес-аналізу на виявлення наркотичних речовин IDenta містять алкалоїдну основу, котрі останні незаконно зберігали при собі, з метою подальшого збуту.
Згідно п. 4 постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 «про умисел та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини та й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. Відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру».
Так, 22.02.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, котрий зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
На підставі викладеного, слідчим за погодженням з прокурором у порядку, передбаченому ст.ст. 111, 278 КПК України 22.02.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
?протоколами огляду місця події від 21.02.2021 та 22.02.2021;
?протокол допиту свідка ОСОБА_8 ;
?протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;
?Протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 ;
?Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;
?протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;
?речовими доказами;
?та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Прокурор підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він має позитивну характеристику за місцем проживання, раніше не судимий, має батька, який проходить реабілітацію після інсульту та в його родині ще двоє малолітніх братів

Підозрюваний також підтримав думку свого захисника та просив не позбавляти його свободи.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку підозрюваного, а також вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою застосування запобіжного заходу є також згідно клопотання слідчого наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь - яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

В ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_6 , може:
1.Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_6 , підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. Крім того, останній до правоохоронних органів про вчинене кримінальне правопорушення не повідомив та намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, проте був затриманий співробітниками УПП в Одеській області.
2.Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працює, джерелом доходів останнього являється збут наркотичних засобів на території м. Одеси та Одеського регіону в цілому.
3.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: незаконно впливати на свідків, яким відомі обставини злочину у скоєні якого підозрюється ОСОБА_6 , оскільки останні ще не були допитані в суді.
Відповідно до вимог ст.ст. 177 та ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що ризики щодо того, що підозрюваний ОСОБА_12 буде переховуватись ні чим не підтверджується. Суд враховує, що ОСОБА_6 визнає свою провину, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. Крім того, його батько інвалід другої групи після інсульту, та в сім`ї крім нього є два малолітні брати, та мати потребує допомоги.

Разом із тим, ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно ж до вимог п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Так, прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а підстави викладені вище, для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не є вагомим аргументом для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.
На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

1)заборонити ОСОБА_6 , цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, або суду;

3)заборонити ОСОБА_6 будь-яким способомспілкуватися зі свідками та іншим підозрюваним по цьому кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Відділу поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 2 (два) місяці.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію 23.04.2021 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1