ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1001/21
провадження № 1-кс/753/414/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розлянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до документів у кримінальному провадженні № 0002853 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до серверу " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що належать ОСОБА_7 та перебувають за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування вказаного клопотання вказала, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002853 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.04.2020 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 стало відомо про те, що невстановлена особа несанкціоновано втрутилась в роботу автоматизованих систем ІНФОРМАЦІЯ_2 що призвело до витоку інформації та заподіяло останньому значної шкоди, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитано ОСОБА_7 , який повідомив, що з 2007 здійснює діяльність зі створення оригінальних фотографій та публікації їх на веб-сайтах третіх осіб. На той час, така діяльність була творчою і спрямовувалась виключно на створення авторських зображень, отриманих шляхом фотографування.

Починаючи з 01.03.2010 ОСОБА_7 зареєструвався як фізична особа-підприємець та розпочав здійснювати господарську діяльність у сфері фотографії з метою отримання прибутку.

В процесі здійснення своєї професійної та господарської діяльності створював концепції для серій фотографій, здійснював пошук та підбір моделей для фотосесій, проводив фотозйомки, створював композиції окремих фотографій.

За час творчої праці, потерпілим було створено та оприлюднено більш ніж 1,5 млн. фотографій. Фотографії створювались серіями, які об`єднані спільною тематикою. Копії всіх фотографій він зберігав в електронній формі в форматі «jpeg». Зазначені файли містять метадані цифрової фотографії, тобто технічну та іншу інформацію про фотозйомку, що є частиною примірника фотографії в електронній формі. До метаданих цифрової фотографії автоматично додається інформація про час фотозйомки та подальшу обробку.

Такого роду вихідні файли зображень можуть бути виключно у особи, яка безпосередньо є автором, тобто у особи, яка організовувала фотозйомку.

Для проведення деяких фотосесій, ОСОБА_7 залучав фотомоделей. З метою дотримання норм чинного законодавства України, останній укладав з кожною моделлю договір модельний реліз, в якому особа надавала згоду на публічний показ, продаж, ретушування та інше, створених з нею фотографій. За цим договором тільки ОСОБА_7 мав виключне право на використання створених за участю моделі фотографій. Всі модельні релізи зберігаються у володільця, в тому числі у вигляді сканкопій. Окрім того, з кожною моделлю робилося фото, на якій зображена фотомодель з відповідним підписаним нею модельним релізом, який вона тримає в руках разом з документом, що посвідчує особу.

Вказані модельні релізи використовуються ОСОБА_7 з метою реалізації його авторських прав, під час розміщення належних йому фотографічних творів на веб-сайтах третіх осіб для продажу.

В процесі розвитку професійної діяльності виникли проекти, які потребували великого обсягу робіт, тому ОСОБА_7 залучав до співпраці інших фотографів, які допомагали реалізувати зазначені проекти.

За результатами реалізації даних проектів, з`явився великий обсяг фотографій, які необхідно було зберігати в одному місці для подальшої роботи з ними, так для зберігання всіх фотографій ОСОБА_7 в жовтні 2011 в онлайн режимі створив веб додаток за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був розміщений на сервері інтернет хостінгової компанії " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", яка розташована в Німеччині. ІР-адреса сервера на якому розміщено веб-додаток: 159.69.143.165.

З метою захисту інформації, яка зберігалася на веб-додатку від несанкціонованого заволодіння нею та подальшого її незаконного використання третіми особами, ОСОБА_7 створив відповідну систему авторизації для керування рівнями та засобами доступу до вказаного веб-додатку та для санкціонованого входу на веб-додаток, користувачеві необхідно пройти авторизацію, шляхом вводу відповідного логіна та пароля.

Система безпеки веб-додатку налаштована таким чином, що у разі несанкціонованого проникнення до нього третіми особами, ОСОБА_7 , в багатоплатформовому месенджері «Telegram», який завантажений у його мобільному телефоні, приходить sms-повідомлення про спробу втручання в роботу додатка. Повний доступ до інформації, яка зберігалась на веб додатку, мав тільки ОСОБА_7 .

Так, 18.04.2020 о 04.20 годині ОСОБА_7 знаходячись вдома побачив повідомлення у месенджері «Telegram» про те, що невідома особа незаконно проникла до належного йому веб-додатку за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Побачивши вказане повідомлення, ОСОБА_7 одразу увійшов до системи безпеки свого веб-ресурсу, де було зазначено, що о 01.36 годині невідома особа, шляхом авторизації, намагалась несанкціоновано здійснити вхід до належного йому веб-додатку. Продовжуючи аналізувати повідомлення системи безпеки веб-додатку, ОСОБА_7 побачив, що о 01.46 годині, невідомій особі вдалось авторизуватись та здійснити незаконний вхід до веб-додатку. Із повідомлень системи безпеки йому стало відомо, що невідома особа успішно авторизувалась та здійснила вхід до веб-додатку під його обліковим записом « ОСОБА_10 » та паролем «aexux4FF».
Здійснивши несанкціонований вхід до закритих розділів його веб-додатку, невідома особа, шляхом копіюванняфайлів, викрала інформацію, яка стосується його професійної діяльності. Надалі, для отримання інформації щодо об`єму файлів, які були скопійовані невідомою особою в результаті несанкціонованого втручання, ОСОБА_7 перевірив повідомлення системи безпеки веб-ресурсу. В результаті перевірки, ним було встановлено, що шляхом копіювання, було викрадено 70 файлів з модельними релізами двох моделей. Загальний об`єм викрадених невідомою особою файлів становить 350 МБ (мегабайт).

В подальшому, через систему безпеки його веб-ресурсу вдалося визначити ІР-адреси серверів з яких зловмисник здійснив несанкціоноване втручання. Система безпеки зафіксувала, що проникнення до серверу на якому розташований його веб-додаток, було здійснено з наступних ІР адрес: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 .
ОСОБА_7 припустив, що до несанкціонованого втручання в роботу його веб-додатку може бути причетна колишня дружина ОСОБА_8 , з якою розірвано шлюб за рішенням суду 13.04.2019. Вказане припущення, ОСОБА_7 зробив, виходячи з того, що після розлучення між ними склалися недоброзичливі відносини. Після розірвання шлюбу вони поділили все майно. На дату розірвання шлюбу ОСОБА_11 не претендувала на належні йому фотографічні твори.
Приводом для недоброзичливих відносин став конфлікт, який мав місце 06.11.2019 року. ОСОБА_8 використовуючи інформацію, яка їй стала відома під час шлюбу та яка перешкоджала професійній діяльності ОСОБА_7 шантажувала його.
Після розлучення, сервер залишився за адресою: АДРЕСА_1 , де наразі проживає ОСОБА_8 , ОСОБА_7 просив її повернути належний йому сервер, однак вона відмовилась це зробити.

Враховуючи викладене, з метою ефективного та якісного розслідування вказаного кримінального провадження, в органу досудового розслідування виникла необхідність у здійсненні тимчасового доступу до речей, а саме: серверу на якому міститься веб-додаток за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний ОСОБА_7 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав, що у ньому викладені.
Представник ОСОБА_8 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання. Зазначив, що слідчим не доведено що існує обгрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, оскільки жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 завдано значної матеріальної шкоди матеріали кримінального провадження не містять. Крім того зазначив, що слідчим ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не доведено підстав, які слугували приводом для звернення із вказаним клопотанням, не доведено, яке значення має інформація до якої слідчий просить надати тимчасовий доступ, не доведено, що сервер "Supermicro" знаходиться за місцем проживання ОСОБА_8 .
Вислухавши слідчого, представника ОСОБА_8 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що воно задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.
Відповідно до положень ст. 163 цього Кодексу слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження, доведе, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Як визначено у ч. 3 та ч. 4 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Так, як вбачається з матеріалів справи, групою слідчих ІНФОРМАЦІЯ_4 розслідується кримінальне провадження № 0002853 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.
За загальним правилом, встановленим ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Із точного тлумачення формулювань наведеної норми можна зробити висновок, що це положення застосовується лише до одного виду заходів забезпечення кримінального провадження - тимчасового доступу до речей і документів.

Згідно ч. 2 ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 100 КПК України визначає, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що кримінальний процесуальний закон визнає законним «добровільний» порядок отримання доступу до речей і документів передбачаючи, що відповідна ухвала слідчого судді необхідна лише в разі, якщо особа, у володінні якої вони знаходяться, не надає їх добровільно.

Водночас, жодних доказів звернення до володільця матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001582 з проханням надати доступ до серверу "Supermicro"та відмову у такому наданні, матеріали клопотання не містять.

Отже враховуючи, що слідчий не довела неможливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, правові підстави для задоволення клопотання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 132, 159, 163 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до документів у кримінальному провадженні № 0008247 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1