ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/6212/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2279/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537,539 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі засудженого ОСОБА_7 з участю його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , без участі представників ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8», належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника засудженого на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 05 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною ухвалою повернене клопотання захиснику засудженого ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_8 щодо вирішення питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку Харківського обласного суду від 14 06 2001 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав, що захисник не позбавлений можливості звернутись з даним клопотанням до іншого суду по правилах підсудності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить клопотання задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд не з`ясував суті питання та усіх фактичних обставин, а тому постановлена ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Захисники підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти апеляційних вимог захисника засудженого, просив залишити його апеляційну скаргу без задоволення.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думки захисників та прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Так, відповідно до положень частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Частиною 5 цієї статті передбачено, що у судове засідання крім інших учасників викликаються засуджений та його захисник. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім передбачених Законом випадків.
В обґрунтування підсудності зазначеного клопотання Московському районному суду м. Харкова захисник посилається на положення п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, згідно яких клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 14 частини першої статті 537 КПК України (інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку).

Також захисником зазначено, що вирок ухвалено Харківським обласним судом, на базі якого згідно Указу Президента України від 20 08 2011 року № 642/2001 утворено Апеляційний суд Харківської області. В подальшому Указом Президента України від 29 12 2017 року № 452/2017 Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд. Таким чином, на даний час Харківський обласний суд, який ухвалив вирок від 14 06 2001 року, не існує.

В свою чергу Харківський апеляційний суд є судом апеляційної інстанції, який не вправі розглядати (як суд першої інстанції) клопотання в порядку ст. 537 КПК України. Серед інкримінованих ОСОБА_7 правопорушень найтяжчим є правопорушення, передбачене ст. 93 КК України (1960 року), яке було вчинене на території Московського району м. Харкова. Враховуючи наведене, захисник дійшов висновку, що саме Московський районний суд м. Харкова повноважний розглядати дане клопотання.

Вирішуючи питання щодо підсудності клопотання Московському районному суду м. Харкова, суд першої інстанції керується таким.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 14 частини першої статті 537, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.

Таким чином, імперативними положеннями КПК України передбачено, що вказані питання може вирішувати виключно суд, який ухвалив вирок.

Крім того, Московським районним судом м. Харкова вирок щодо ОСОБА_7 не ухвалювався.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить положень, згідно яких вказані питання міг би вирішувати суд, який не ухвалював вирок, але до підсудності якого як суду першої інстанції могло би, ймовірно, відноситись відповідне кримінальне провадження щодо обвинувачення особи у вчиненні тих чи інших злочинів.

Також суд враховує, що норми п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, згідно яких у разі необхідності вирішення питання, передбаченого пунктом 14 частини першої статті 537, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок - містились ще у першій редакції КПК України, яка набрала чинності 19 11 2012 року.

В подальшому Законом України № 1491-VIII від 07.09.2016 у статті 539 у частині другій пункт 1 після слів "(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні)" доповнено цифрами "13-1, 14".

Таким чином, з дня набрання чинності Законом України № 1491-VIII від 07.09.2016, а саме з 08 10 2016 року, вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України), віднесено до повноважень місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України).

При цьому законодавець, вносячи вказані вище змін, не виключив посилання на п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України з положень п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України.

Таким чином, чинною на даний час редакцією КПК України передбачено вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України), одночасно як судом, який ухвалив вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України), так і місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (п. 1 ч. 2 ст. 539).

Суд, вирішуючи питання конкуренції норм п. 1 ч. 2 ст. 539 та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України в контексті вирішення питання про визначення підсудності клопотання захисника ОСОБА_8 , враховує наступне.

У рішеннях Конституційного Суду України № 4-зп від 03.10.1997, № 5-рп/2012 від 13.03.2012 зазначено, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Виходячи з вищенаведеного, вирішення заявленого захисником ОСОБА_8 клопотання відноситься до підсудності місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого ОСОБА_7 відбуває покарання, оскільки відповідна норма КПК України була прийнята пізніше за часом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 відбуває покарання у Житомирській установі виконання покарань ( № 8), що знаходиться за адресою: 10001, м. Житомир, вул. Проспект Незалежності, 172.

Зазначена обставина підтверджується копією ухвали в матеріалах справи від 18 12 2017 року, згідно якої питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 в строк покарання вирішувалось Богунським районним судом м. Житомира.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що Московський районний суд м. Харкова не є судом, який ухвалив вирок від 14 06 2001 року, з приводу виконання якого подано клопотання; нормами КПК України, які набули чинності пізніше, вирішення заявленого захисником клопотання віднесено до підсудності місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого ОСОБА_7 відбуває покарання, а саме до підсудності Богунського районного суду м. Житомира.

Таким чином, доводи захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі, про скасування ухвали суду першої інстанції є необґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, ухвалу суду слід залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану, а апеляційну скаргу захисника засудженого без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ч.2 ст.376, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 05 2021 року про повернення адвокату ОСОБА_8 його клопотання щодо вирішення питання про сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку Харківського обласного суду від 14 06 2001 року постановленого щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4