ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/865/21
Номер провадження 11-кп/819/664/21 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Херсон

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар: ОСОБА_5

Захисника: ОСОБА_6

Обвинуваченої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, №0000025 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Цюрупенського районного суду Херсонської області від 26.05.2021 про продовження тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Качканар Свердловської області Російської Федерації, громадянки України, з базовою середньою освітою, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Олешківської окружної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, на 60 днів до 24.07.2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те що клопотання прокурора нічим не обґрунтовано. Ні прокурором, а ні судом не прийнято до уваги, те, що з моменту звільнення з місць позбавлення волі, а саме з 2013 року, обвинувачена постійно проживає у Херсонській області, працює за наймам на сільськогосподарських роботах і останні 3 роки проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з особою похилого віку за яким здійснює догляд.

Також зазначає, що жодного належного обґрунтування на підтвердження ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, здійснення тиску на свідків не вказано.

Крім того, ОСОБА_9 з часу звільнення не притягувалася а ні до адміністративної, а ні до кримінальної відповідальності.

Просить скасувати ухвалу Цюрупенського районного суду Херсонської області від 26.05.2021, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

26.05.2021 судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000025, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою на 60 днів до 24.07.2021, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , була заслухана думка прокурора, надані пояснення обвинуваченої та її захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченої ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

З огляду на матеріали кримінального провадження, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, офіційно не працевлаштована та не має законного джерела доходу, раніше притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, поєднаного із застосуванням насильства щодо потерпілого, не заміжня, утриманців не має, а тому може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, негативну репутацію, наявність судимості.

Ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо неї, перебуваючи на свободі, вона може вчинити активні дії щодо переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, і які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються безґрунтовними та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а також матеріалами апеляційної скарги та додатками до неї.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченої, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 , які були зазначені в апеляційній скарзі захисника, а саме щодо необґрунтованості клопотання про продовження запобіжного заходу, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то вони позбавлені правових підстав, оскільки колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченої.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Цюрупенського районного суду Херсонської області від 26.05.2021 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, на 60 днів до 24.07.2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .