Справа № 140/1896/17
Провадження №1-кп/930/20/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2021 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357 від 08.07.2017 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чуків Немирівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

08.07.2017 близько 1:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, а саме неподалік будинку культури, що в с. Довжок, Немирівського району, Вінницької області, маючи намір на грубе порушення правил поведінки у суспільстві, з метою застосування насильства до потерпілої, застосовуючи нікчемний привід, ігноруючи існуючі загальноприйняті правила суспільної моралі, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, безпричинно, в присутності сторонніх осіб, почав ображати неповнолітню ОСОБА_6 , після чого підійшов до неї та умисно, безпричинно штовхнув її долонею правої руки в обличчя, від чого остання впала спиною на асфальт, вдарившись при цьому головою. Після чого, потерпіла ОСОБА_6 підвелась та почала відходити від ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої умисні протиправні дії направлені на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 , не реагуючи на зауваження присутніх осіб, знову підбіг до ОСОБА_6 та умисно наніс їй один удар правою ногою в область правого стегна, від чого остання впала на землю вдарившись коліном та кистю правої руки. Не припиняючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 наніс ще 1 удар в область живота потерпілій ОСОБА_6 , в той час коли остання перебувала на землі.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 152 від 10.07.2017, своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_5 спричинив неповнолітній потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саден в потиличній ділянці голови справа, по долонній поверхні правої кисті, в області правого передпліччя, правого коліна, синців в проекції правого ліктьового суглоба та в області правого стегна, які згідно цього ж висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні та на досудовому слідстві вину не визнав. Суду пояснив, що він та його дружина і ще двоє сусідів ввечері 07.07.2017 року в проміжку часу з 19 до 21 години прийшли до сільського клубу. Разом розпили дві пляшки горілки. Поряд в компанії відпочивала потерпіла ОСОБА_6 . Розпочалася бійка коло магазину. Потерпіла ОСОБА_6 з ОСОБА_7 почали обзивати ОСОБА_8 . Він зробив зауваження потерпілій, після чого повернувся до клубу. Біля клубу вже проходила бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Обвинуваченого спровокувала потерпіла, яка почала обзивати його нецензурними словами. Він бачив як ОСОБА_8 вдарила потерпіла ОСОБА_6 . Він почав їх розбороняти. ОСОБА_5 був у стані алкогольного спяніння, пояснив що вживав горілку. Потерпіла з`явилася раптово. Свідків під час даних подій не було. Суду пояснив, що удари потерпілій не наносив, але також вказав на те, що потерпіла ображала його прийомну доньку.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що з обвинуваченим знаходиться в сусідських відносинах. 07.07.2017 року вона відпочивала з подругами біля сільського клубу «будинку культури». Вони сиділи за столиком біля магазину та вжила двісті грам горілки. Конфлікту з ОСОБА_5 не було. Пояснила, що ОСОБА_5 раптово без причинно почав її ображати, а вона у відповідь почала виражатись нецензурною лайкою. ОСОБА_5 штовхнув рукою потерпілу в обличчя та наніс удар ногою в область стегна. Потерпіла впала. Лежачу обвинувачений вдарив ногою в живіт. Потерпіла почала плакати та пішла додому. Свідком даної події були ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .
Потерпіла вважає, що покарання слід призначити на розсуд суду.
Законний представник потерпілої ОСОБА_12 являється матір`ю потерпілої, суду пояснила, 08.07.2017 року їй зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила про події з її донькою. Вона звернулася в поліцію із заявою про злочин, після чого її донька була госпіталізована до лікарні.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 являється її відчимом 07.07.2017 року вона разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 в с. Довжок біля магазину близько 21-00 відпочивали. До них приєдналися ОСОБА_7 і ОСОБА_10 . Близько 24-00 годин розпочалася бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння почав їх розбороняти. Вважає, що ОСОБА_6 спровокувала бійку, обзивала ОСОБА_5 та безпричинно вдарила його по обличчю, а після того ОСОБА_13 вдарила потерпілу. Свідок пояснила, що вона також перебувала у стані алкогольного спяніння та те що ОСОБА_5 потерпілу не бив.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що влітку точного року не пам`ятає, вночі він і його дружина ОСОБА_10 , разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в с.Довжок стали свідками конфлікту, що відбувся між ОСОБА_15 та ОСОБА_6 . Між ними відбувся конфлікт, а саме потерпіла ОСОБА_6 виражалася нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_5 . ОСОБА_7 бачив, як ОСОБА_5 наніс удар потерпілій по обличчю. Обвинувачений та потерпіла перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона разом з чоловіком ОСОБА_7 07.07.2017 року у вечірній час в с.Довжок відпочивала та стала свідком як потерпіла словесно спровокувала обвинуваченого ОСОБА_5 . Після чого обвинувачений наніс один удар ногою в сідницю та один удар в обличчя, після події вона забрала потерпілу з якою відійшла у сторону, так як остання впала після удару.
Свідок ОСОБА_8 відмовилась від свідчень в порядку ст.63 Конституції України, так як ОСОБА_5 являється її чоловіком.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 07.07.2017 року в с.Довжок під час святкування свята «Івана купала» він відпочивав разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Свідок вживав алкогольні напої. Під час вживання алкоголю, між ОСОБА_5 та потерпілою конфлікту не було, а була бійка між ним та ОСОБА_7 . Як ОСОБА_5 наносив удари потерпілій він не бачив, але суду підтвердив, що останній перебував у стані алкоголього спяніння.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що близько чотирьох років тому, у ввечері на свято «Івана Купала», вона сиділа біля магазину в с. Довжок Немирівського району разом з ОСОБА_6 , та відпочивали. У ОСОБА_6 відбувся конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_5 , який під час даного конфлікту вдарив ОСОБА_6 рукою, а потім взяв її за волосся та почав тягнути. Після чого вдарив її ногою у живіт. Потім якісь люди розборонили потерпілу та обвинуваченого. Суть самого конфлікту, який виник між ними вона пояснити не може, оскільки не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що бачила, як ОСОБА_5 побив біля магазину ОСОБА_6 , у той день було свято « ОСОБА_16 » і точної дати вона згадати не може. Лише пам`ятає, що обвинувачений наніс ОСОБА_6 удар ногою по сідницям та тягнув за волосся.

Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 суд оцінює критично, як метод самозахисту та спосіб уникнути від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, оскільки дійшов до переконання, що його вина в повному обсязі підтверджується показаннями потерпілої, свідків і матеріалами кримінального провадження, а саме: витягом з кримінального провадження № 0000357 від 08.07.2017 року (а.с.120), з якого вбачається, що до Немирівського ВП ГУНП з заявою звернулася ОСОБА_6 , 1999 року народження, жителька с.Вовчок Немирівського району, про те, що 08.07.2017 року близько 01.00 год. в с.Довжок Немирівського району ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.07.2017 року (а.с.121), у якому викладені обставини, дата, час та місце вчинення кримінального правопорушення, висновком експерта №152 від 10.07.2017 року, згідно якого вбачається, що у громадянки ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді садни в потиличній області голови справа, по долоній поверхні правої кисті, в області правого передпліччя, правого коліна, синців в проекції правого ліктьового суглоба, в області правого стегна. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, можливо в строк та за обставин на які вказує громадянка ОСОБА_6 та відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.122), постановою слідчого від 14.07.2017 року про залучення законного представника потерпілого, паспортними даними потерпілої ОСОБА_6 та законного представника потерпілої ОСОБА_12 (а.с.123, 124,126), протоколами проведення слідчих експериментів від 14.07.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 і ОСОБА_7 , згідно з якими підтверджено нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 (а.с. 127-130), жорстким диском, який містить відеоінформацію слідчих експериментів проведених за участю потерпілої ОСОБА_6 , та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 і ОСОБА_7 (а.с.131), вимогою про судимість обвинуваченого, згідно з якою підтверджується, що ОСОБА_5 є раніше не судимим (а.с.136).

Аналізуючи вище зазначені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце вину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 296 ч. 1 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання , необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.

На підставі викладеного, вислухавши думку прокурора, потерпілого, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно, також враховуючи тяжкість вчиненого злочину та ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину не визнав, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах обмеження волі.

Прокурор ОСОБА_18 в судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК може звільнити від нього засудженого.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність;

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності , особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, визнає обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності є не правом, а обов`язком суду.

Враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що перебіг строку давності не зупинявся та не переривався, у зв`язку із чим слід визнати, що на момент постановлення вироку сплив строк давності вчиненого 08.07.2017 року ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості, а тому відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України ОСОБА_5 підлягає звільненню від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно нього закриттю.

Матеріальну шкоду по даному кримінальному провадженню не завдано.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст. 44, 49 КК України, ст. 284, 285, 288, 368, 370, 374 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 12 від 23.12.2005 року суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 3 (трьох років) обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирався.

Матеріальну шкоду по даному кримінальному провадженню не завдано.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд Вінницької області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі п. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1