Провадження № 1-кс/760/3849/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002859 від 27.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Соломянського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002859 від 27.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в якому просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:199:1004 та 1/4 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_5 із забороною їх відчуження та розпорядження, а також заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії будь-яким способом. Крім того, на підставі ч.2 ст.172 КРК України, просив з метою забезпечення арешту майна розглянути клопотання без повідомлення осіб власника майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002859 від 27.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 маючи досвід у сфері торгівлі на ринку віртуальних активів (криптовалюти) з метою шахрайського заволодіння чужим майном через залучення грошових коштів громадян України (інвесторів/вкладників) шляхом введення їх в оману, зокрема повідомлення останнім неправдивої інформації про гарантовану можливість отримання надприбутків на ринку віртуальних активів (криптовалюти) стала поширювати відомості серед кола своїх знайомих щодо здійснення нею прибуткових брокерських послуг щодо управління віртуальними активами, зокрема криптовалютою.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» віртуальний актив - цифрове вираження вартості, яким можна торгувати у цифровому форматі або переказувати і яке може використовуватися для платіжних або інвестиційних цілей.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння віртуальними активами, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , 15 квітня 2019 року уклала з ОСОБА_6 договір доручення на управління криптовалютою, не маючи на меті його виконання. Підписаний примірник договору ОСОБА_5 передала потерпілій через свого чоловіка ОСОБА_7 .. Відповідно до Договору ОСОБА_6 доручила ОСОБА_5 здійснювати операції з криптовалютою на криптовалютній біржі з метою безпосередньої участі в торгах, інвестування в криптовалюту в короткотерміновій та довготерміновій перспективі, а також отримання частини прибутку. Однак, виконувати вказаний договір ОСОБА_5 наміру не мала.

Так, 15 квітня 2019 року на виконання умов Договору ОСОБА_6 , о 10:11 год., перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , використовуючи інтернет-ресурс «blockchain.com» перерахувала на електронний гаманець зазначений у договорі, що належить ОСОБА_5 (U8G5ecX9t7xyc8xocjLJC5M4a8jKbUFMJ) криптовалюту в розмірі 4,0000194 ВТС (Bitcoin), що в еквіваленті дорівнювало 20 611,41 доларів США.

Надалі, ОСОБА_5 , з метою подальшого заволодіння віртуальними активами потерпілої та переконання потерпілої у вигідності укладеного договору, щомісяця надсилала ОСОБА_6 за допомогою месседжеру Telegram недостовірні звіти про прибутковість управління наданих нею віртуальних активів.

Будучи веденою в оману та впевненою у реальності укладеного договору та його прибутковості, ОСОБА_6 , 25 червня 2019 року уклала з ОСОБА_5 додаткову угоду до договору доручення на управління криптовалютою, якою збільшено кількість віртуальних активів (криптовалюти) переданою нею на управління ОСОБА_5 .

З метою виконання договору та додаткової угоди до нього, 25 червня 2019 року, о 09:34 год., ОСОБА_6 будучи впевненою у реальності укладеного договору та його прибутковості, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , використовуючи інтернет-ресурс «blockchain.com» перерахувала на електронний гаманець зазначений у договорі, що належить ОСОБА_5 , (lJ8G5ecX9t7xyc8xocjLJC5M4a8jKbUFMJ) криптовалюту в розмірі 8.00003842 ВТС (Bitcoin), що в еквіваленті дорівнювало 90 714,80 доларів США.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на заволодіння віртуальними активами потерпілої, ОСОБА_5 . 12.03.2020 повідомила ОСОБА_6 про необхідність додаткового перерахування коштів у розмірі 25 тис. доларів США, з метою продовження біржових операцій та недопущення знецінення та втрати активів. Однак, потерпіла ОСОБА_6 відмовила у перерахування коштів.?

В подальшому, ОСОБА_5 , після закінчення строків виконання договору відмовилася надавати ОСОБА_6 суму інвестицій та отриману частину прибутку, обґрунтовуючи це обвалом ринку криптовалют та знецінення всіх вкладів.

Отриманні від потерпілої віртуальні акти ОСОБА_5 вивела на свій та ОСОБА_7 банківські рахунки та перевела на неперсоніфіковані крипто гаманці.

Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом обману заволоділа віртуальними активами (криптовалютою ВТС (Bitcoin) ОСОБА_6 на загальну суму 111 326,21 доларів США, що на час вчинення злочину, згідно курсу НБУ становило 2 926 351,37 гривень.

Так, 11.02.2021 органом досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Харків, українку, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судиму.

В рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до підозрюваної ОСОБА_5 щодо відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушення, у розмірі 2926351 грн.

В клопотанні поставлено питання про накладення арешту, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову) та спеціальної конфіскації на майно підозрюваної ОСОБА_5 , яке належить їй на праві власності, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :02:199:1004, та 1/4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, подав до суду заяву, в якій вказав, що клопотання підтримує в повному обсязі, просив розглянути його у його відсутності.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання за відсутності власника майна.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частинами 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частинами 6 та 8 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, та у випадку доведеності його вини, санкції ч.4 ст.190 КК України передбачає, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, в межах кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до підозрюваної ОСОБА_5 щодо відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушення у розмірі 2926351 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №247127275 від 05.03.2021 року ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належать на праві власності

- земельна ділянка кадастровий номер :02:199:1004 площею 2.884 га, право власності зареєстроване 09.01.2019 року;

- 1/4 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дата внесення запису про право власності 22.08.2012 року.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на вказане майно, яке належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_5 , підлягає задоволенню в частині забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а також в частині забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), однак в межах розміру шкоди, зазначеної у цивільному позові, тобто в сумі 2926351,37 грн.

Що стосується накладення арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, у цій частині клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно ст.96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Оскільки у матеріалах клопотання відсутні будь-які докази щодо відповідності майна підозрюваної ОСОБА_5 зазначеним вище критеріям, підстав для накладення арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації слідчий суддя не вбачає.

Також не підлягає до задоволення клопотання в частині заборони відчуження та розпорядження майном та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії щодо майна підозрюваної ОСОБА_5 будь-яким способом, оскільки необхідність вжиття таких заходів слідчим не обґрунтовано.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві власності підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

-земельну ділянку кадастровий номер :02:199:1004;

-1/4 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: