УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва

ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 25.03.2021

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, яке обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000250 від 25.03.2021, розпочатого за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, за обставин, викладених у клопотанні.

28.05.2021 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.05.2021 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає про достатність даних, які вказують на причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому дій, а саме: письмові заяви про вчинення злочину відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; протоколи допиту потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до яких останні повідомили обставини вчинених відносного них злочинів; протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками відповідно до яких потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 , впізнали фігурантів у кримінальному провадженні, як осіб якими було вчинено вищевказані злочини; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол обшуку від 28.05.2021 за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 ; протокол обшуку автомобіля «Volkswagen Touareg» н.з. НОМЕР_1 ; протокол затримання ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 .

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний вчинив інкриміновані злочини, два з яких, відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до шести та до семи років.

Необхідність застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілого, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити вчинення кримінальних правопорушень.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги викладене, а також дані про особу ОСОБА_7 обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, у клопотанні слідчий та прокурор просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України з урахуванням тих обставин, що вказані злочини вчинено із застосуванням насильства.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених в ньому та зазначив, що підозра пред`явлена ОСОБА_7 є обґрунтованою та повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження. Крім того, вказував, що у ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки, що свідчить про наявність ризиків зазначених у клопотанні. Також наголосив на тому, що інкриміновані ОСОБА_7 злочини вчиненні із застосуванням насильства, а тому відсутні підстави для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання та зазначила, що підозра пред`явлена ОСОБА_7 є необґрунтованою, а стороною обвинувачення не доведено наявності зазначених в клопотанні ризиків. Зауважила, що ОСОБА_7 має позитивну характеристику, раніше не судимий. Крім того, зазначила, що в матеріалах клопотання наявні протоколи впізнання, які складені з грубими порушеннями та зазначила, що вказане клопотання подано з порушенням строків для звернення до суду.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника та зазначив, що під час затримання він був побитий працівниками поліції, у зв`язку з чим подав скаргу в порядку ст. 206 КПК України.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000250 від 25.03.2021, розпочатого за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України.

За обставин, викладених у клопотанні 28.05.2021 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.05.2021 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтовується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України унормовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме: письмовими заявами про вчинення злочину відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; протоколами допиту потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до яких останні повідомили обставини вчинених відносного них злочинів; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками відповідно до яких потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 , впізнали фігурантів у кримінальному провадженні, як осіб якими було вчинено вищевказані злочини; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом обшуку від 28.05.2021 за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 ; протоколом обшуку автомобіля «Volkswagen Touareg» н.з. НОМЕР_1 ; протоколом затримання ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень корисливого характеру проти власності, злочинів проти особистих прав і свобод людини і громадянина, серед яких є і тяжкі злочини, вказані злочини є насильницьким, вчинені за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на свободі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити свою кримінально-протиправну діяльність та вчинити новий умисний тяжкий злочин, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Отже, за таких обставин, слідчий суддя вважає доведеними ризики, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи підозрюваного, що останній може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , дані, які характеризують останнього, як особу, суспільний інтерес, вік, стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан та враховує те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та переховуватись від органів досудового слідства і суду, а для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні вважає недостатньою застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо посилань сторони захисту на те, що стороною обвинувачення порушено строк для звернення до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

За ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до ст.211 КПК України, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 було фактично затримано 28.05.2021 о 20 год.34 хв. за адресою: м.Київ, проспект Лісовий 22.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 був доставлений до суду 31.05.21 у відповідності до вимог ст. 211 КПК України.

З журналу судового засідання від 31.05.2021 вбачається, що адвокатом ОСОБА_4 о 12 год. 22 хв. заявлено клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти, оскільки порушено строки передбачені ст. 211 КПК України.

Однак, слідчим суддею встановлено, що з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_7 і до моменту заявленого захисником ОСОБА_4 клопотання пройшло 63 год. 48 хв.

Враховуючи вищезазначене, слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що стороною обвинувачення порушено строки звернення до суду з вказаним клопотанням, а підозрюваний ОСОБА_7 незаконно утримувався під вартою.

Отже, на думку слідчого судді, застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Крім того, щодо скарги підозрюваного ОСОБА_7 в порядку ст. 206 КПК України про застосування під час його затримання відносно насильства слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, згідно вимог ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Порушення права на медичну допомогу осіб, взятих під варту, необхідно розцінювати не як просте порушення прав людини, а як катування чи нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України вирішення питань щодо забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи, доручення проведення дослідження фактів, вжиття заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством являється обов`язком слідчого судді якому в судовому засіданні повідомили про застосування до особи насильства під час затримання або тримання під вартою.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 206 КПК України, слід зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити право підозрюваного ОСОБА_7 на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан його здоров`я, для чого забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження останнього.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що у судовому засіданні не було встановлено обставин, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор»

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197,208-211, 278, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 25 липня 2021 включно.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою визначити до 25 липня 2021 року включно.

Зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» організувати невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити його право на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан його здоров`я.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1