Справа № 694/542/21 Провадження №1-кп/694/129/21
В и р о к
Іменем України
08.07.2021 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шешори Косівського району Івано - Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянину України, українцю, раніше не судимого, інваліда ІІ групи, одруженого, не працюючого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_4
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , 28.05.2020, близько 21:10 години, перебуваючи на території подвір`я, що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, відкрито, заволодів належним ОСОБА_5 козеням віком до 4 місяців, вартість якого становить 441,66 гривень, після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю та суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах, у вказаному місці та у вказаний час він заволодів козеням потерпілої. У вчиненому щиро кається.Завдана матеріальна шкода відшкодована.
Потерпіла в судовому засіданні також підтвердила покази обвинуваченого і вказала що інкриміноване правопорушення відбулося за вказаних обставин. Зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, шкода відшкодована, просила його суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення: те, що злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України є не тяжким, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, є інвалідом ІІ групи, по місцю проживання характеризується позитивно.
Суд також враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину,у вчиненому щиро розкаявся. Завдана матеріальна шкода відшкодована. При цьому також врахована думка потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України судом не виявлено.
Статтею 17 Закону від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), дотримання принципу верховенства права є однією з умов демократичного суспільства.
Зокрема,п. 1 ст. 5 Конвенції зазначено: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція.
Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення, оскільки даний вид покарання є необхідним для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 .
Суд вважає за недоцільне застосовувати до обвинуваченого покарання у вигляді штрафу, зважаючи на матеріальний стан останнього і те, що він не працює. Також недоцільним є застосування покарання у вигляді громадських робіт з огляду на стан здоров`я обвинуваченого.
Призначення покарання в межах санкції статті буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Суд також вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням. Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази - козеня - залишити власниці звільнивши останню від обов`язків за зберігальною розпискою.
Стягнути з обвинуваченого витрати на проведення експертизи у сумі 653,80грн на користь держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1