У Х В А Л А
Справа № 285/3101/16-к

провадження № 1-кс/0285/891/21

19 липня 2021 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новограді-Волинському клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного на майно

- по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001823 від 2.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
15.07.2021 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням, у якому просить скасувати арешт на автомобіль марки ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 , накладений у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 4.11.2016 року.
В обґрунтування клопотання зазначає, що в межах досудового розслідування № 0001823 від 2.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 4.11.2016 року накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 . Вважає, що арешт має бути скасований у зв`язку із тим, що всі необхідні слідчі дії (у тому числі судові експертизи) проведено, тому для подальшого арешту майна відпала потреба.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про скасування арешту, оскільки підстави для скасування арешту відсутні. Згідно висновку судового експерта від 3.03.2017 року, проведеного в межах досудового розслідування № 0001823 від 2.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, ідентифікаційний номер кузова спірного автомобіля знищений абразивними матеріалами в кустарних умовах. Встановити первинний ідентифікаційний номер двигуна не представляється можливим. Крім того, постановою слідчого автомобіль визнано речовим доказом у справі. Оскільки арешт на автомобіль ухвалою слідчого судді накладено з метою збереження речових доказів, досудове розслідування не закінчено, тому правові підстави для скасування арешту відсутні.
ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та вивчивши суть клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що у провадженні СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001823 від 2.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
1.10.2016 року відбулися електронні торги, на яких ОСОБА_4 придбав автомобіль ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 , 1988 року випуску, сплативши за придбане майно 19 498 грн. 80 коп.
Ухвалою слідчого судді від 4.11.2016 року накладено арешт на майно: легковий автомобіль марки ВАЗ-2109, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу).
Судом встановлено, що арешт вищезазначеного майна був накладений ухвалою слідчого судді від 4.11.2016 року з метою збереження речових доказів, які містять відомості, та будуть використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3. ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, не закінчено, підстава з якою було накладено арешт на майно - збереження речових доказів, не відпала. Також клопотання не містить належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 4.11.2016 року.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано, а тому клопотання заявника про скасування арешту задоволенню не піддягає.
Одночасно слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавлений можливості звернутись до суду з цивільним позовом про розірвання договору купівлі-продажу, оформленого актом державного виконавця про проведення електронних торгів та стягнення коштів за придбаний товар, на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, якщо вважає, що продавцем істотно порушено умови договору, внаслідок чого покупець значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору (Постанова Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 501/2461/15-ц).
Керуючись ст.ст. 22, 98, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1