У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Світла Дача Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , є особою, яка не має судимості,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000239.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.05.2021 р. включно з визначенням застави у розмірі 181 600 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу судді змінити в частині визначення підозрюваному ОСОБА_5 розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, шляхом її зменшення до п`ятидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113 500 грн.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого суддінеобґрунтованою через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Зазначає, що під час застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у максимальному його розмірі, слідчий суддя не врахувала серед іншого майновий та сімейний стан, інші дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , а також розмір майнової шкоди/доходу, в отриманні якого підозрюється ОСОБА_5 , застосувавши завідомо непомірний розмір застави, тим самим фактично позбавила підозрюваного та членів його родини права внесення застави.
Відмічає, що інформації стосовно майнового стану підозрюваного, окрім встановлених анкетних даних про його особу, надано не було, остання відсутня й у матеріалах кримінального провадження. Зазначає, що іншого постійного доходу, окрім заробітної плати, яку отримував підозрюваний ОСОБА_5 до затримання, обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого СКР ВП № 4 МРУП ГУНП в Миколаївській області, в останнього не було.
Зазначає, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2021 р., відсутні відомості щодо наявності у підозрюваного будь-якого нерухомого майна. Кімнату у гуртожитку, в якій до затримання мешкав ОСОБА_10 , останній винаймає на підставі договору оренди, до затримання на підставі договору оренди користувався транспортним засобом, який належить сторонній особі. Крім того, на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18.09.2019, із заробітної плати підозрюваного щомісячно утримують аліменти на утримання доньки.
Відмічає, що ОСОБА_5 інкримінується вимагання грошових коштів у розмірі 2 000 доларів США, що еквівалентно 55 600 грн., з яких ОСОБА_5 отримав 5 000 грн. на банківську картку, яка належить його племіннику, інша частина грошових коштів (27 800 грн.) була переведена одночасно із затриманням ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України.
Батьки підозрюваного ОСОБА_5 є пенсіонерами за віком, мешкають у селі, інших працездатних утриманців, окрім сина, не мають.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000239, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 4 МРУП ГУНП в Миколаївській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, у невстановлений слідством час і місці, але не пізніше 27.02.2021 р., виявив на сайті для спілкування осіб в режимі онлайн у відео-чатах «WebcaClab» за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в мережі «Інтернет» обліковий запис « ОСОБА_11 », з розміщеними на ньому інформацією про особисте життя та фотозображеннями інтимного характеру раніше йому знайомого співробітника поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 .
Усвідомлюючи, що ОСОБА_12 бажає зберігати такі відомості про особисте життя в таємниці, ОСОБА_5 вирішив незаконно збагатитися шляхом вимагання від ОСОБА_12 грошових коштів, з погрозою розголошення цих конфіденційних відомостей його друзям, родичам, колегам по роботі та особам начальницького складу ГУНП в Миколаївській області, а також погрозою обмеження його прав, свобод і законних інтересів через звільнення з посади з лав Національної поліції України внаслідок порушення службової дисципліни.
Для реалізації свого злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів, ОСОБА_5 умисно, з метою набуття у незаконний спосіб чужого майна, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, та зв`язки в ГУНП в Миколаївській області та інші можливості оперативної служби, зібрав інформацію про займану ОСОБА_12 посаду поліцейського взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області та його членів сім`ї і близьких родичів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 визначив суму грошових коштів в розмірі 2 000 доларів США (що відповідно до курсу НБУ становить 55 860 грн.), яку вирішив вимагати від ОСОБА_12 з погрозою обмеження його прав, свобод, законних інтересів та розголошення відомостей, які останній бажає зберегти в таємниці.
27.02.2021 р. приблизно об 11.20 год. ОСОБА_5 надіслав з мобільного абонентського номеру НОМЕР_1 через «Інтернет» у месенджері «Viber», на номери мобільного зв`язку, належні дружині ОСОБА_12 ОСОБА_13 та його брату ОСОБА_14 скрін-шоти зображень облікового запису з фотознімами інтимного характеру ОСОБА_12 з сайту «WebcaClab» та текстове повідомлення щодо його публікації на зазначеному сайті з можливістю доступу до них за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3 », вказавши у повідомленні про необхідність доведення цієї інформації до відома ОСОБА_12 .
Того ж дня, приблизно о 13.48 год. ОСОБА_5 , діючи в межах єдиного умислу на вимагання чужого майна, зателефонував з власного мобільного абонентського номеру НОМЕР_2 на номер мобільного зв`язку ОСОБА_12 , котрий користувався абонентським номером НОМЕР_3 , наказавши останньому перетелефонувати йому у месенджері «Viber» через «Інтернет».
Під час розмови ОСОБА_5 сповістив останнього про наявність у нього інформації про його особисте життя та надіслав у месенджері «Viber» наявні близько 8 фотозображень інтимного характеру ОСОБА_12 . Після чого, під час продовження телефонної розмови, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення та реалізуючи злочинний умисел, направлений на вимагання чужого майна з використанням свого службового становища, висунув протиправну вимогу ОСОБА_12 передати йому 2 000 доларів США шляхом їх зарахування на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 за нерозповсюдження в мережі Інтернет, а також друзям, родичам, колегам по роботі та особам начальницького складу ГУНП в Миколаївській області наявних у нього фотозображень інтимного характеру ОСОБА_12 , що призведе до ганебного ставлення до ОСОБА_12 з боку оточуючих його осіб та можливого звільнення з лав Національної поліції України керівництвом ГУНП в Миколаївській області після надання розголосу про його особисте життя.
Не маючи іншої змоги захистити свої права, свободи та законні інтереси, ОСОБА_12 був вимушений погодитись на незаконну вимогу ОСОБА_5 та передавати йому всі наявні в нього грошові кошти, беручи їх у займи, оскільки не бажав настання для нього зазначених негативних наслідків.
27.02.2021 р. приблизно о 15.57 год. на прохання ОСОБА_12 його братом ОСОБА_14 здійснено зарахування частини грошових коштів в сумі 5 000 грн. на банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 держателя ОСОБА_15 , який є родичем ОСОБА_5 , про що ОСОБА_12 у месенджері «Viber» через «Інтернет» повідомив ОСОБА_5 , який реалізуючи свій злочинний задум, з 27.02.2021 р. з власного мобільного телефону зв`язувався через «Viber» із ОСОБА_12 та шляхом здійснення дзвінків і направлення текстових повідомлень, а також під час особистої зустрічі 04.03.2021 р. приблизно о 15.00 год. біля адміністративної будівлі ГУНП в Миколаївській області по вул. Декабристів, 5 в м. Миколаєві, здійснював на нього тиск, з вимогою передачі грошових коштів, погрожуючи розголосити відомості, які ОСОБА_12 бажав зберегти в таємниці, при цьому вимагав негайної передачі всіх наявних у нього грошових коштів в межах раніше доведеної до його відома суми в розмірі 2 000 доларів США. В свою чергу, ОСОБА_12 сприйняв погрози ОСОБА_5 як реальні, побоюючись за оприлюднення зазначеної інформації про його особисте життя.
Розуміючи, що ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище, вчиняє у змові з іншими невстановленими особами дії, направлені на вимагання від нього грошових коштів, чим скоює злочин, ОСОБА_12 01.03.2021 р. звернувся із заявою до правоохоронних органів.
08.03.2021 р. приблизно о 14.30 год. ОСОБА_12 , знаходячись по пр. Центральному в м. Миколаєві, діючи під контролем правоохоронних органів, за попередньою вказівкою ОСОБА_5 зарахував через платіжний термінал самообслуговування ПАТ КБ «Приватбанк», одержані в займи у брата ОСОБА_12 , грошові кошти в сумі 27 800 грн. на банківську картку № НОМЕР_4 держателя ОСОБА_15 за не обмеження прав, свобод, законних інтересів ОСОБА_12 та не розголошення відомостей, які він бажав зберегти в таємниці.
За таких обставин, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих спонукань, використовуючи своє службове становище, у період з 27.02.2021 р. по 08.03.2021 р. в м. Миколаєві вимагав та одержав від ОСОБА_12 грошові кошти на загальну суму 32 800 грн., в результаті чого потерпілому ОСОБА_12 спричинено майнову шкоду на вказану суму.
08.03.2021 р. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України. 09.03.2021 р. йому повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 189 КПК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою обмеження прав, свобод, законних інтересів потерпілого, розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці (вимагання), вчинене службовою особою з використанням свого службового становища.
Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_16 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з використанням наданого службового становища, вчинене останнім кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя та безкарності у правоохоронному органі Національній поліції, а також, наявні ризики, передбачені ч. ч. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, розлучений, має на утриманні батьків пенсійного віку та дитину 2015 року народження, на користь якої сплачує аліменти за рішенням суду, має постійне місце мешкання, за яким проживає один, обіймає посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 4 МРУП ГУНП в Миколаївській області, згідно ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимості, наявні ризики, передбачені ч. ч. 1-5 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та забезпечення його належної процесуальної поведінки, та про визначення застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги закону слідчим суддею дотримані, а також в повній мірі враховані вимоги ст. ст. 176-178, 182, 183 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, наявні ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України, та їх неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і апеляційний суд.

Враховуючи, що питання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сторонами не оскаржується, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу в межах заявлених у ній вимог, а саме в частині визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави слідчий суддя зазначених вимог закону повністю дотримався та врахував особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, а також те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину проти власності, будучи службовою особою правоохоронного органу, тому правомірно визначив заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного не може слугувати підставою для зменшення розміру застави, оскільки внесення зазначеного розміру застави є правом, а не обов`язком підозрюваного. Крім того, стороною захисту в судовому засіданні не було наведено переконливих доказів які б вказували на той факт, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є занадто надмірною і у підозрюваного ОСОБА_5 немає можливості внесення визначеного слідчим суддею розміру застави.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для зменшення розміру застави не має, оскільки менший розмір застави не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при визначенні розміру застави під час апеляційного розгляду не встановлено, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3