Справа № 748/1651/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/502/21
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000502 від 08 червня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, без зареєстрованого місця проживання, раніше судимого 13 липня 2020 року Менським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт,які не відбув,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 липня 2020 року, з урахуванням положень пп. г п. 1ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно визначене покарання у виді 3 років 20 днів позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 600 гривень процесуальних витрат на залучення експертів.

Судом визнано доведеним, що

1) У період часу з 19 год. 21 квітня 2019 року по 22 год 22 квітня 2019 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, перебуваючи на території господарства по АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно, викрав майно потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 513 гривень 82 копійки, чим заподіяв матеріальну шкоду.

2) У період часу з 22 год. 24 квітня 2019 року по 10 год. 25 квітня 2019 року, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом розпилювання дужки навісного замка з дерев`яних воріт, проник у приміщення сараю на території господарства АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав 15 кілограмів брухту кольорового металу алюмінію на загальну суму 416 гривень 25 копійок, що належав потерпілому ОСОБА_10 , чим заподіяв матеріальну шкоду.

В апеляційні скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити, застосувати ст. 75 КК України з визначенням іспитового строку, а у випадку, коли суд прийде до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, просить застосувати положення ст. 69 КК України, оскільки призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає особі винного та тяжкості вчиненого.

Вказує на те, що судом не в повній мірі враховані обставини справи, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочинів та щире каяття обвинуваченого. Не прийняті до уваги висновки досудової доповіді органу з питань пробації, де зазначено, що застосування покарання не пов`язаного із позбавленням волі, може привести до остаточного виправлення ОСОБА_6 .

На переконання захисника, з урахуванням вартості викраденого, обставин справи, даних про особу обвинуваченого, які істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчинених злочинів, суд мав всі підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України та не пов`язаного із позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які наполягали на призначенні більш м`якого покарання, непов`язаного із позбавленням волі, прокурора, яка заперечувала проти аргументів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_9 , вчиненому повторно, та у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_10 , вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 3 статті 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючої обставини, данні про особу винного, а також висновки досудової доповіді уповноваженої особи органу з питань пробації і призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Прохання в апеляційній скарзі про призначення ОСОБА_6 покарання не пов`язаного із позбавленням волі, шляхом застосування положень ст. 75 КК України, не може бути задоволене, виходячи із загальних положень кримінального закону про призначення покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 не має зареєстрованого місця проживання, на даний час проживає у будинку наглядно знайомого чоловіка, який прихистив його, оскільки обвинуваченому не було де жити. Сусіди характеризують ОСОБА_6 , як особу, яка зловживає алкогольними напоями, у стані алкогольного сп`яніння влаштовує конфлікти та б`є власника будинку, спілкується з особами з антисоціальною поведінкою, за час проживання в с. Снов`янка зарекомендував себе з негативної сторони.

При цьому, ОСОБА_6 , будучи особою працездатного віку, не працює, проте потребує коштів на проживання, притягувався до адміністративної відповідальності та уже засуджений до реальної міри покарання за крадіжку.

Суд вірно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 активне сприяння розкриттю злочинів та не визнав такою обставиною щире каяття, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_6 намагався виправдати свої дії, не жалкував і не соромився за вчинені крадіжки щодо своїх односельчан та сусідів.

Якщо судом встановлена тільки одна обставина, що пом`якшує покарання, проте істотно не знижує тяжкості вчинених злочинів, за відсутності даних, які б позитивно характеризували особу винного, та при наявності негативних характеризуючих даних, застосування ст. 69 КК України, не допускається.

Не вбачає колегія суддів і підстав для застосування звільнення від покарання з випробуванням, оскільки обвинувачений не здатний контролювати свої бажання та вчинки. За час судового розгляду справи він двічі оголошувався в розшук, за попереднім вироком не відбув 240 годин громадських робіт, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за двома вироками призначається в межах санкції статті чи частини статті, яка передбачає більш суворе покарання.

При не відбутому реальному покаранні у виді громадських робіт за попереднім вироком і складанню покарань за більш тяжкі кримінальні правопорушення у цьому провадженні, після призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за двома вироками, застосування ст. 75 КК України прямо суперечить вимогам та умовам застосування звільнення від покарання з випробуванням, принципам справедливості, законності та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13