27.07.2021
справа № 642/4189/21
провадження № 1кс/642/2316/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2021 року Ленінський районний суд міста Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:
Слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
представника власника майна: адвокатів ОСОБА_4 ,, ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні клопотання ст. слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_7
про арешт майна, винесене в кримінальному провадженні №0000216 від 13.05.2021 за ч. 2 ст. 364 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло вищезазначене клопотання. В обґрунтування слідчим зазначено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 13.05.2021 за ч. 2 ст. 364 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює Харківська обласна прокуратура.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, ДП "Куп`янського ЛГ", ДП "Ізюмського ЛГ", ДП "Зміївського ЛГ", ДП "Балаклійського ЛГ", ДП "Гутянського ЛГ", ДП "Красноградського ЛГ" зловживають своїм службовим становищем під час заготівлі та реалізації деревини з метою одержання неправомірної вигоди.

Зокрема, сприяння в організації посадовцями вищевказаних держлісгоспів неправомірної заготівлі та реалізації деревини, надається приватним підприємцем ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , використовує номер телефону НОМЕР_1 ), що є фактичним власником 6 суб`єктів господарської діяльності (зареєстровані у містах Одеса, Вінниця та Харків) та рядом афільованих з ним осіб, яких призначено в лісгоспи на різні посади або закріплено за лісгоспами в якості т.зв. «наглядачів», для контролю за заготівлею та реалізацією деревини, збору готівкових коштів з покупців деревини, ведення бухгалтерії, а також надання вказівок посадовцям лісгоспу щодо визначення сортності, обсягу та вартості зазначеної в товарно-транспортних накладних деревини.

Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 , разом зі спільниками 02.07.2021 здійснив спробу вивезення лісоматеріалів з території державних підприємств, що займаються лісозаготівлею та розташовані на території Луганської області, із залученням вантажних автомобілів під управлінням ряду осіб. Для втілення своїх злочинних намірів учасники групи на чолі з ОСОБА_8 здійснили залучення більше 20 вантажних автомобілів на яких намагалися вивезти лісоматеріали на територію Харківської та Донецької, областей. З метою приховання свої злочинних дій, учасники злочинної групи надали водіям вантажних автомобілів супровідні документи, в яких значаться занижені об`єми перевезення та сортність лісоматеріалів, а в деяких випадах супровідні документи на вантаж деревини відсутні.

03.07.2021 під час проведення огляду місця події на ділянці місцевості, розташованій у с. Олександрівка Новоайдарського району Луганської області поблизу ЛМГ «Піщане» виявлені та вилучені: Автомобіль «DAF» д.н.з НОМЕР_2 , з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , повністю завантажений лісоматеріалами.

16.07.2021 в ході протоколу огляду, а саме асфальтованого майданчику, розташованого за адресою: Луганська область, м. Кремінна, вул. Генерала Михайлова, 1а було виявлено транспортний засіб марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , із вантажем кругляк дерева необроблений породи сосна, а саме: 170 колод дерева, довжиною 3 метра кожна, клас якості «D» та класом «С» (приблизно 10 %).

Згідно відомостей з реєстраційної картки, транспортний засіб марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відомостей з реєстраційної картки, напівпричеп д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підтвердженням того, що володілець вилученого майна, що міститься у напівпричепі д.н.з. НОМЕР_3 , а саме: 170 колод дерева, довжиною 3 метра кожна, клас якості «D» та класом «С» (приблизно 10 %) - ОСОБА_10 є те, що вищевказане майно було безпосередньо вилучене у напівпричепі д.н.з НОМЕР_3 власником якого є ОСОБА_10 .

Вилучені 03.07.2021 вказані предмети є речовими доказами по провадженню і мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, бо автомобіль з напівпричепом були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, за допомогою якого здійснювалось транспортування лісоматеріалів, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а лісоматеріали є об`єктом кримінально протиправних дій, і вказані предмети та документи необхідні для проведення відповідних досліджень в рамках судових експертиз.

Таким чином, вказані предмети та документи є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, під час досудового розслідування було проведено огляд місця події, під час якого вилучені автомобіль з напівпричепом, заповненим лісоматеріалами, які є речовими доказами по провадженню, бо є предметом злочину, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин.
Таким чином, з метою збереження речових доказів, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище перелічене майно, яке було вилучено під час огляду місця події ділянки місцевості, розташованій у с. Олександрівка Новоайдарського району Луганської області поблизу ЛМГ «Піщане», 03.07.2021.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Представники власника майна у судовому засіданні заперечували проти накладення арешту на майно, зазначили, що клопотання є необґрунтованим. Обшук транспортних засобів відбувався без відповідного дозволу (ухвали) слідчого судді. Усі дозвільні документи оформлені відповідно до діючого законодавства.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати,

що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Матеріалами справи встановлено:

03.07.21 р. вилучені предмети, на які просить накласти арешт слідчий з прокурором.

13.07.21 слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 13.07.21 р. вищезазначене клопотання повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення зазначених недоліків.

Слідчим повторне клопотання датоване 17.07.21 р., тобто через 4 дні з порушенням строку передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Згідно штампу, зазначене клопотання було отримано судом 19.07.21 р.

Пояснення слідчого та прокурора, що вони отримали повний текст ухвали слідчого судді 14.07.21 р., а тому вважають, що строки звернення до суду з клопотанням пропущені не були, суд відхиляє та зазначає, що діючим КПК України не передбачено, що строки звернення обчислюються саме з дня отримання слідчим/прокурором ухвали, якою встановлено строк в сімдесят дві години для усунення зазначених недоліків якщо це не обумовлено у самій ухвалі. Самовільне трактування початку перебігу процесуальних строків порушує принцип правової визначеності. Прокурор та слідчий могли отримати ухвалу суду і через тиждень однак це не означає, що доля вилученого майна залишається невизначеною на такий тривалий строк.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ст.114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист. Статтями 7,16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя проходить до висновку, що слідчим та прокурором було порушено вимоги ч.5 ст. 171 КПК України та попущено строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.114, 131,132,170-173 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання про арешт на тимчасово вилучене 03.07.2021 в ході огляду місця події ділянки місцевості, розташованій у с. Олександрівка Новоайдарського району Луганської області поблизу ЛМГ «Піщане», майно, а саме на:
Автомобіль «DAF» д.н.з НОМЕР_2 який належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
напівпричепд.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
лісоматеріали, що перебувають у напівпричепі д.н.з. НОМЕР_3 , а саме 170 колод дерева, довжиною 3 метра кожна, клас якості «D» та класом «С» (приблизно 10%), які належать ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1