1Справа № 335/704/21 1-кс/335/3627/2021
01 липня 2021 року м. Запоріжжя
З метою забезпечення конфіскації, як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані грошові кошти ОСОБА_6 , які були вилучені 18.02.2021 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, про що надав відповідну заяву.
У судове засідання представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_13 , надав заяву відповідно до якої просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки 23.02.2021 на дані грошові кошти було накладено арешт у рамках іншого кримінального провадження слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Однак, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2021 вказаний арешт скасовано, за заявою власниці даних грошових коштів ОСОБА_14 .
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
18.02.2021 у ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: зазначені у клопотанні грошові кошти.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Отже, слідчий звертаючись із вказаним клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти, посилається на те, що метою накладення арешту є забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, оскільки санкція ч. 4 ст. 190 КК України, за якою ОСОБА_6 повідомлено про підозру, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Однак, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2021 клопотання адвоката ОСОБА_13 , який діє в інтересах ОСОБА_14 (власниця вилучених грошових коштів), скасовано арешт на грошові кошти, зазначених у клопотанні слідчого, та встановлено, що вказані грошові кошти не належать підозрюваному.
Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 та ч. 3 ст. 173 КПК України, є підставою для повернення тимчасово вилученого майна, а саме: грошових коштів зазначених у клопотанні слідчого.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити у повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1