ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2021 Справа №607/12969/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001313 від 29 травня 2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дуліби Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зі слів на утриманні одна малолітня дитина, тимчасово непрацюючого, який проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.07.2006 Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 05.03.2009 звільнений від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2008 році»;
- 22.10.2009 Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
- 05.06.2018 Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці; 12.07.2018 звільнений з Чортківського СІЗО по відбуттю покарання;
- 01.10.2020 Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ст. 395, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:
10 березня 2020 року, о 21 год. у обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше вчиняв умисні корисні злочини проти власності, перебував на території заправної станції «БРСМ- Нафта», що знаходиться за адресою: вул. Шептицького, 32 в м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел 10 березня 2020 року, о 21 год. обвинувачений ОСОБА_3 , який раніше вчиняв умисні корисні злочини проти власності, перебуваючи на території заправної станції «БРСМ- Нафта», що знаходиться за адресою: вул. Шептицького, 32 в м. Тернополі, підійшов до ОСОБА_6 , дочекавшись коли остання дістала зі своєї сумки належний їй мобільний телефон торговельної марки «Samsung» Galaxy J3, моделі «SM-J320HZDDSEK», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , об`ємом пам`яті 1,5/8 GB, сірого кольору, вартістю 1 232 грн., діючи умисно, з корисливих мотивів, та керуючись метою відкритого заволодіння чужим майном, вирвав з руки ОСОБА_6 належний їй вказаний вище мобільний телефон та побіг в сторону центрального автовокзалу АДРЕСА_2 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1 232 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, перебачений ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та погодився зі всіма обставинами, викладеними у обвинувальному акті, однак, у відповідності до вимог ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі показів. У вчиненому щиро розкаюється, негативно оцінює вчинене, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти.
Крім власного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 та наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, зокрема:
- допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що з обвинуваченим ОСОБА_3 її познайомила подруга ОСОБА_7 , яка дала йому її номер мобільного телефону. 10 березня 2020 року вона зустрілась з обвинуваченим ОСОБА_3 біля автовокзалу, вони відправились в кафе, після чого вони пішли до заправної станції, за 200-300 метрів до якої вона почула дзвінок власного мобільного телефону торговельної марки «Samsung». Після цього, вона взяла в руки свій мобільний телефон з метою відповісти на вхідний дзвінок. Коли потерпіла тримала в руках мобільний телефон, то обвинувачений ОСОБА_3 , що був у стані алкогольного сп`яніння, вихопив даний телефон, схопив її за светр, зірвав срібний ланцюжок і штовхнув. Внаслідок поштовху, вона впала, а обвинувачений втік в сторону автовокзалу, після чого потерпіла знайшла мобільний телефон ОСОБА_3 , який у нього впав на землю. На наступний день вона звернулася в поліцію з приводу викрадення мобільного телефону, однак про викрадений срібний ланцюжок не повідомляла. На даний час заподіяна шкода обвинуваченим їй відшкодована повністю, жодних претензій до останнього не має.
Разом з цим, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 липня 2020 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_3 , як особу, котра 10 брезня 2020 року, близько 21 год. 00 хв. відкрито викрала у неї мобільний телефон торговельної марки «Samsung» Galaxy J3, IMEI: НОМЕР_1 ;
- висновком, проведеної судової товарознавчої експертизи №6/1-733/20 від 24 липня 2020 року, з якого вбачається, що ринкова вартість бувшого у користуванні мобільного телефону торговельної марки «Samsung» Galaxy J3, IMEI: НОМЕР_1 , об`ємом пам`яті 1,5/8 GB, станом на 10 березня 2020 року, могла становити 1232, 00 грн.
Аналізуючи дослідженні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та кваліфікує такі його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, особу винного, позицію потерпілої, що не має претензій до обвинуваченого, яким повністю відшкодована шкода завдана злочином, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до переконання, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами, йому доцільно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.
Окрім цього, суд враховує те, що вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 395, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 162 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 2 роки.
Злочин, за вчинення якого ОСОБА_3 притягується до відповідальності у даному кримінальному провадженні, було вчинене 10 березня 2020 року, тобто до ухвалення вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2020 року, а тому остаточне покарання підлягає призначенню з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід визначити остаточне покарання за вчинення кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2020 року, більш суворим, призначеним даним вироком, у виді позбавлення волі, а також зарахувати йому в строк покарання, в порядку ч.4 ст.70 КК України, покарання, відбуте частково за попереднім вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2020 року.
Окрім того, у кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6/1-733/20 від 24 липня 2020 року в розмірі 653,80 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави на підставі ст. 124 КПК України, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах даного кримінального провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2020 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання, в порядку ч.4 ст.70 КК України, покарання, відбуте частково за попереднім вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 жовтня 2020 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 16 липня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6/1-733/20 від 24 липня 2020 року в розмірі 653,80 грн. (шістсот п`ятдесят три гривні вісімдесят копійок) в користь держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1