Справа № 588/936/21
№ провадження 1-кп/588/92/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2021 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Тростянці обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні, внесеному 09.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білка Охтирського району Сумської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, який працює пожежним наглядачем Маківського лісництва ДП «Тростянецьке державне лісове господарство», не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 у листопаді 2020 року, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам статей 125, 126, пункту «б» статті 211 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення про передачу у власність, або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину фактично заволодів земельною ділянкою площею, 2,0 га (угіддя - рілля), яка знаходиться на території Тростянецької ОТГ за межами с.Білка з кадастровим номером :00:003:1896, здійснивши на ній посів озимої пшениці.

Згідно інформації відділу у Тростянецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №511/111-21 від 09.06.2021 на земельній ділянці загальною площею 2,0 га (угіддя - рілля), яка має кадастровий номер :00:003:1896 залягають ґрунти агровиробничої групи ґрунтів 53 д, яка відноситься до переліку особливо цінних груп ґрунтів.

Діяння ОСОБА_5 судом кваліфікуються за частиною 2 статті 197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене, щодо земельної ділянки особливо цінних земель.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження за ініціативою представника потерпілого Тростянецької міської ради ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладена угода про примирення від 10 червня 2021 року. За змістом указаної угоди ОСОБА_5 визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. За умовами угоди про примирення Тростянецька міська рада не має претензій стосовно відшкодування шкоди, яка була добровільно відшкодована ОСОБА_5 .

Сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за частиною 2статті 197-1 КК України з застосування статті 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Розглядаючи угоду про примирення, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 469 КПК України Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2статті 197-1 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_5 визнав себе винним, належить до нетяжких злочинів.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 обставин пред`явленого обвинувачення не оспорив, підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України та пояснив, що оскільки паїв не має та побачивши ділянку на полі, яка ніким не використовується і не засівається, вирішив її засіяти озимою пшеницею. Розумів, що права на ділянку не має, проте найняв техніку сільськогосподарського призначення придбав мішок пшениці і таким чином засіяв ділянку приблизно площею 2 га. Потім коли працівники поліції почали з`ясовувати обставини зайняття ділянки, звернулись до нього, тоді ОСОБА_5 все розповів слідчим, вину визнав, щиро розкаявся, розуміє, що не мав права засівати землю, зобов`язався звільнити своїми силами земельну ділянку.
ОСОБА_5 повідомив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, але не бажає розгляду провадження в загальному порядку, підтримує угоду, погоджується на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Представник потерпілого Тростянецької міської ради ОСОБА_6 підтримала угоду про примирення, вказала, що претензій щодо відшкодування шкоди Тростянецька міська рада до ОСОБА_5 не має, обставини, викладені в обвинувальному акті міська рада не оспорює, наслідки затвердження угоди зрозумілі. Представник потерпілого ОСОБА_6 пояснила, що на момент самовільного зайняття земельна ділянка, яка була засіяна обвинуваченим, була у стані розробки технічної документації і дані до Державного земельного кадастру стосовно неї не були внесені, жодній особі у власність та користування вона не передавалась. У грудні 2020 року земельна ділянка не була передана за передавальний актом у комунальну власність Тростянецькій міській раді через те, що не була сформована. Після присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка була зайнята ОСОБА_5 , ділянка у цьому році була передана Тростянецькій міській раді. Факт самовільного зайняття було виявлено працівниками правоохоронних органів, обвинувачений зобов`язався забезпечити звільнення ділянки від посівів.
Обвинуваченому ОСОБА_5 та представнику потерпілого ОСОБА_6 судом роз`яснено, що у разі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Представнику потерпілого ОСОБА_6 також роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Шляхом опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом у підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора ОСОБА_4 , який вважає, що умови угоди про примирення відповідають законодавству, узгоджене сторонами покарання відповідає закону та особі обвинуваченого, заперечення проти її затвердження він не висловив.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання, суд вважає: щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність; активне сприяння у розкритті злочину, оскільки ОСОБА_5 добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.
З матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, установлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює, не одружений, дітей не має, є учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується позитивно.
Ураховуючи особу обвинуваченого, з огляду на наявність двох пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, відсутність у потерпілого претензій стосовно відшкодування шкоди, суд вважає, що є підстави призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди міру покарання, із застосуванням статті 69 КК України, перейшовши до іншого покарання, яке не передбачено у санкції частини 2 статті 197-1 КК України у виді штрафу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої в угоді міри покарання.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 10 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному 09.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142, укладену між представником потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 .
Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2статті 197-1 КК України та призначити йому із застосуванням статті 69 КК України узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Штраф має бути сплачений у місячний строк після набрання вироком законної сили, про що необхідно повідомити Тростянецький районний суд Сумської області шляхом представлення документа про сплату штрафу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, визначених частиною 3 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1