Справа № 206/1912/21
1-кс/206/169/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , користувача майна ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , про арешт майна по кримінальному провадженню під №0000082, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2021 до канцелярії Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджено прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , про арешт майна по кримінальному провадженню під №0000082, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. В обґрунтування клопотання зазначає, що сектором дізнання ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню під №0000082, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Разом з тим, зазначив, що 01.05.2021 до ЧЧ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від працівників УПП, про те, що патрулюючи Самарським районом в м. Дніпро, с.т "Роднічок" було зупинено транспотний засіб SHKODA OCTAVIA A5 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , в атомобілі якого знаходиться згорток з речовиною зеленого кольору, та сліп.пакет з речовиною зеленого кольору рослинного походження. 01.05.2021, в ході проведення огляду за адресою м. Дніпро, с.т. «Роднічок», було виявлено та вилучено у гр. ОСОБА_5 згорток з речовиною зеленого кольору поміщено до спец.пакету ЕХР0199544, сліп, пакет з речовиною зеленого кольору поміщено до спец.пакету ЕХР0199543, також було вилучено транспортний засіб SHKODA OCTAVIA A5 чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вкаазаний транспортний засіб належить ОСОБА_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_5 має право на керування). Вказаний транспортний засіб та ключі від нього, визнані речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України по кримінальному провадженні під № 0000082 та залишені на зберіганні у ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська б. 4. Так, підставою для арешту, згідно зі ст. 170 КПК України, транспортного засобу та ключів від нього є те, що вказане майно є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, з огляду на вищенаведені підстави та документальні підтвердження. Метою арешту відповідно до положень статті 170 цього Кодексу є збереження вказаного транспортного засобу та ключів від нього, як речових доказів та їх подальше експертне дослідження з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Транспортний засіб та ключі від нього є доказами кримінального правопорушення, а отже існує ризик їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання транспортного засобу та ключів від нього, що унеможливить проведення повного та всебічного досудового розслідування. Зважаючи на те, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для накладення арешту автомобіля, з метою збереження речових доказів та дослідження органами досудового розслідування, оскільки автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та існує ризик його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі, відчуження або використання автомобіля у подальшому для перепродажу, просив клопотання задовольнити в поновму обсязі. В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 підтримав клопотання про арешт майна, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 , власник майна ОСОБА_4 , користувача майна ОСОБА_5 , просили відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Дослідивши подані матеріали в їх сукупності, вислухавши пояснення та доводи дізнавача ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , власника майна ОСОБА_4 , користувача майна ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що відповідає п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.

Частиною 3 ст. 132 КПК України передбачено, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 5 ст. 132 КПК України, передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що дізнавачем в обґрунтування необхідності арешту зазначено, що автомобіль марки SHKODA OCTAVIA A5 чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього можуть бути предметами скоєння кримінального правопорушення, арешт необхідний для встановлення повних обставин скоєння злочину, забезпечення схоронності майна, тощо.

Проте, такі доводи дізнавача на думку слідчого судді є лише цитуванням норм КПК України, без обгрунтування та не доводять, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та те, що може бути виконане завдання, для виконання якого дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Будь-яких постанов про призначення експертиз які б стосувалися майна щодо якого було заявлено клопотання про арешт майна дізнавачем не постанавлювалось. Таким чином, обгрунтування дізнавачем, щодо збереження слідів злочину у автівці є безпідставним.
Окрім цього, слідчим не було долучено до клопотання жодного доказу, який би доводив необхідність накладення арешту та наявність ризиків.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що до клопотання також не долучено постанови про визнання речовими доказами автомобіля марки SHKODA OCTAVIA A5 чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 та ключів від нього, на які посилається останній в клопотанні. Згідно з частини 2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст.167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення. Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі. Відповідно до ч. 2, ст. 168, ст. 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам. Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Разом із цим ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2021 відмовлено в задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 про проведення огляду по кримінальному провадженню під № 0000082, відомості про яке внесено до ЄРДР 01.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Враховуючи, що слідчим суддею було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення огляду, вилучені під час огляду докази, а саме: автомобіль марки SHKODA OCTAVIA A5 чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього, є недопустимими, і тому не можуть використовуватись в доказуванні по даному кримінальному провадженню.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). Статтею 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла, кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому у рішеннях у справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано про те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра, що в даному випадку зроблено стороною обвинувачення.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб та умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, та за таких обставин підстави для задоволення клопотанняслідчого не вбачає.

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання дізнавача СД ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , про арешт майна по кримінальному провадженню під №0000082, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України відмовити повністю.

Негайно повернути тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки SHKODA OCTAVIA A5 чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 та ключі від нього, вилучені під час огляду 01.05.2021 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1