Ухвала
іменем України

6 липня 2021 року

м. Київ
справа № 310/9371/19
провадження № 51-3255ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Встановлені обставини
За вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 вересня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено виконання обов`язків, встановлених пунктами 1 і 2

ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 цього Кодексу.
Запорізький апеляційний суд вироком від 24 березня 2021 року частково задовольнив апеляційну скаргу прокурора та скасував зазначений вирок місцевого суду в частині визнання ОСОБА_5 винуватим за ч. 3 ст. 309 КК і призначення покарання за цей злочин. Ухвалив у цій частині визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, та призначити із застосуванням ст. 69 цього Кодексу покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права,

а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено

в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того

чи іншого доказу.
Усупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону, захисник у касаційній скарзі зазначає, що оскаржує ухвалу Запорізького апеляційного суду

від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 та просить її скасувати, у той же час до касаційної скарги не долучає копію цього судового рішення.
Крім того, захисник у касаційній скарзі не навів доводів на обґрунтування незаконності цього судового рішення апеляційного суду, як він мав зробити відповідно до вимог статей 412 і 413 КПК. Захисник не зазначив, які конкретно положення матеріального і процесуального закону порушив суд апеляційної інстанції, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення і чому їх слід відносити до підстав для його скасування касаційним судом з огляду на положення статей 370, 374, 404, 419 та 420 КПК, а також ч. 3 ст. 309 КК і ч. 3 ст. 307 цього Кодексув їх взаємозв`язку.
У касаційній скарзі захисник не погоджується з висновками апеляційного суду, однак не наводить конкретних доводів щодо їх незаконності з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права. Натомість у касаційній скарзі наголошує на неповноті судового розгляду та на невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду касаційним судом.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 і встановити строк для усунення недоліків десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3