СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6479/21
пр. № 1-кп/759/952/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 000047 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28.01.2020 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 176 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У ОСОБА_3 у невстановленому місці та часі, але не пізніше жовтня 2019 року виник злочинний умисел на отримання прибутку шляхом розміщення та розповсюдження в мережі інтернет кінофільмів на власному сайті, отримуючи при цьому кошти від розміщення рекламного контенту на ньому.

З метою реалізації свого умислу, в період часу з 09.10.2019 по 04.11.2019, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , маючи відповідний досвід та навички в сфері Інформаційно-комунікаційних технологій, використовуючи за допомогою персонального ноутбуку марки «ASUS X5424UU S/N:J1NOCV040126027» Інтернет веб-сайт з доменним іменем « ОСОБА_6 », який ним попередньо був придбаний та ним же адмініструвався (вносив зміни, наповнювався) за допомогою програмного забезпечення веб-додатку «phpMyAdmin» із використанням програмного середовища «пісочниця» (sandbox), розуміючи незаконність своїх дій з використання та розповсюдження аудіовізуальних творів виробництва ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в порушення наступних вимог:

-статі 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», згідно якої автору належать виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами щодо його відтворення та публічного показу;

-статі 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», згідно якої автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються;

-статі 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права», згідно якої договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України;

-статі 17 Закону України «Про авторське право і суміжні права», згідно якої авторами аудіовізуального твору є: режисер-постановник; автор сценарію і (або) текстів, діалогів; автор спеціально створеного для аудіовізуального твору музичного твору з текстом або без нього; художник-постановник; оператор-постановник. Якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов`язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсер аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору. За оприлюднення і кожне публічне виконання, показ, демонстрацію чи сповіщення аудіовізуального твору, його здавання у майновий найм і (або) комерційний прокат його примірників за всіма авторами аудіовізуального твору зберігається право на справедливу винагороду, що розподіляється і виплачується організаціями колективного управління або іншим способом;

-статі 14 Закону України «Про кінематографію» згідно якої розповсюдження і демонстрування фільмів в Україні здійснюються відповідно до затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері кінематографії технічних стандартів, норм та правил розповсюдження і демонстрування фільмів. Дотримання цих стандартів, норм та правил є обов`язковим для суб`єктів кінематографії незалежно від форм власності. Порядок розповсюдження фільму визначається угодою, укладеною розповсюджувачем фільму з авторами фільму або особою, яка має виключне право на фільм;

-статі 15 Закону України «Про кінематографію» згідно якої, право на розповсюдження і демонстрування національних та іноземних фільмів на всіх видах носіїв зображення надається суб`єктам кінематографії центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії.Документом, який засвідчує це право та визначає умови розповсюдження і демонстрування, є державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів. Фільми, на які видані державні посвідчення на право розповсюдження і демонстрування, вносяться до державного реєстру фільмів. Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів затверджується Кабінетом Міністрів України,

діючи умисно, без дозволу правовласника Warner Bros. Entertainment Inc. (Warner), тобто з порушенням зазначених вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права», Закону України «Про кінематографію», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом отримання коштів від розповсюдження реклами, розмістив (наповнив) на вказаному веб-сайті фільми: Doctor Sleep (Доктор Сон (2019) назва українською) та Joker (Джокер (2019) - назва українською), та надавав фактичний доступ до них користувачам всесвітньої мережі Інтернет для он-лайн перегляду та їх копіювання здійснивши таким чином незаконне розповсюдження аудіовізуальних творів права на які йому не належать, чим завдав компанії Warner Bros. Entertainment Inc. (Warner) представником якої в Україні є Українська антипіратська асоціація по захисту прав на музичні, аудіовізуальні твори та комп`ютерні програми, матеріальну шкоду на суму 107673 (сто сім тисяч шістсот сімдесят три) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок, що є значним розміром.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 176 КК України, оскільки він порушив авторське право, шляхом незаконного розповсюдження аудіовізуальних творів, що завдало матеріальної шкоди у значному розмірі.

30 березня 2021 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в порядку абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, та повідомив про врегулювання відшкодування завданої злочином шкоди поза межами кримінального провадження та про відмову від цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 176 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 176 КК України у виді 1 року позбавлення волі, з звільненням від відбуванням покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, танаслідки її невиконання, встановленні ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, приприйнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України укримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, який згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені ст. 474 КПК України, наслідкиукладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 473-475, 468-469 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 30 березня 2021 року про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 вартість проведення експертиз, що становить 45359 (сорок п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 16 (шістнадцять) копійок на користь держави.

Речові докази після набрання вироком законної сили: ноутбук «ASUS X5424UU S/N:J1NOCV040126027» - повернути власнику ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1