Справа № 642/4785/21
Провадження № 1-кс/642/2416/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
У липні 2021 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова звернувся старший слідчий Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000120 від 01.07.2014 .
Як вбачається з наданих матеріалів, що в провадженні Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000055 від 04.02.2015 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.
З матеріалів указаного кримінального провадження вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 зарахований на військову службу до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 призначений на посаду начальника електростанції дизеліста технічного відділення технічної роти В/Ч НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.
Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.
Однак, 27.01.2015, солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин, самовільно залишив місце служби В/Ч НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за місцем розташування: Харківська обл., м. Чугуїв, та до теперішнього часу до військової частини НОМЕР_1 не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , 27.01.2015 року, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 , та продовжує ухилятися від її проходження до теперішнього часу, використовуючи вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.
15.10.2015 ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення, актом службового розслідування, протоколами допитів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.
Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_4 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 2 до 5 років, був оголошений у розшук, тому є достатньо підстав вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити нове кримінальне правопорушення що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
В судове засідання прокурор не з`явився, клопотання не підтримав, про дату та час розгляду клопотання сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі.
В судове засідання підозрюваний також не з`явився, на виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23 липня 2021 року, якою було надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доставлений не був.
Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого, або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Згідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті. При цьому, ст. 193 ч. 6 КПК України передбачає що слідчий суддя, суд може розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише в разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений в міжнародний розшук, однак будь-які відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук у клопотанні відсутні.
Враховуючи вищевикладене, та з метою недопущень порушень ст.. 5, 6 «Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, оскільки внесене без передбачених діючим законодавством обґрунтувань та не може бути розглянуто за відсутності особи, щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 193 КПК України, відсутності прокурора, який би підтримав доводи клопотання та надав пояснення в обґрунтування заявлених вимог.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193-194, 196, 369-372 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч.3 ст.407 КК України, у кримінальному провадженні № 0000055 від 04.02.2015 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1