Справа № 461/9942/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/408/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 11 березня 2021 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 11.03.2021 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з 09.11.2020 року.
Вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, 9 листопада 2020 року близько 2 год. ОСОБА_7 перебуваючи по АДРЕСА_1 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів та з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, відкрито для потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 викрав з лавки мобільний телефон «IPhone 7+» вартістю 8400 гривень в чохлі вартістю 200 грн. та намагався з ним втекти від вказаних осіб, однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, такий не завершив з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками УПП у Львівській області.
Захисник ОСОБА_11 просить в апеляційній скарзі вирок суду скасувати та призначити в кримінальному провадженні новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що судом у вироку суду не правильно викладено покази потерпілого ОСОБА_9 , оскільки події мали місце не в закладі громадського харчування біля лавочки на вул. Галицькій в м.Львові. також захисник зазначає, що суд обмежився допитом лише одного свідка, при цьому не допитаними були свідки ОСОБА_12 , працівник поліції який затримував ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були на місці події. Також сторона захисту зазначає, що під час огляду місця події та затримання ОСОБА_7 було порушено його право на захист, слідчим не було останньому роз`яснено його прав і обов`язків при вилученні телефону, зокрема відмову від давання показань, а тому як наслідок слід визнати як недопустимі докази протокол огляду місця події від 09.11.2020 року та вилучений телефон як речовий доказ. Також захисник вказує, що ОСОБА_7 під час огляду місця події фактично був змушений залишатися поряд з працівниками поліції, а тому мав би бути забезпечений захисником. Крім цього, захисник вказує, що в основу вироку суду як доказ вини ОСОБА_7 необґрунтовано покладено DVD-R диск, на якому на якому наявний відеозапис з камер відеоспостереження УБМ ЛМР від 09.11.2020 року та DVD-R диск, на якому наявний відеозапис за 09.11.2020 року з камер відео спостереження патрульного поліцейського, з якого вбачається як поліцейський УПП просить зупинитись ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_7 показує мобільний телефон, оскільки такі не були досліджені в судовому засіданні.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив проти апеляційної скарги сторони захисту, вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та захисника, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про винуватість у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, і такий висновок підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, зокрема:
- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , який надав пояснення про те, що разом з ОСОБА_7 відпочивали у закладі громадського харчування. Хотів викликати таксі, але побачив, що в нього пропав телефон. Сказавши про це ОСОБА_7 , останній почав одразу втікати. Потерпілий почав кричати, що в нього викрали телефон. Після чого двоє поліцейських з ОСОБА_7 підійшли до потерпілого і при обшуку у ОСОБА_7 знайшли телефон потерпілого;
- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні надав пояснення про те, що працюючи поліцейським Управління патрульної поліції у Львівській області отримав повідомлення про грабіж. Зупинив ОСОБА_7 , тому що він був похожий по прикметах наданих йому. Після чого ОСОБА_7 витягнув з кишені і показав йому телефон. Разом пройшли до потерпілого;
- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 09.11.2020 року, яким встановлено особу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.11.2020 року, в якій ОСОБА_9 просить вжити заходів до чоловіка на ім`я ОСОБА_16 , так як останній заволодів телефоном ОСОБА_9 ;
- протоколом огляду місця події від 09.11.2020 року, яким встановлено, що в куртці ОСОБА_7 знаходився викрадений ним телефон, який належить ОСОБА_9 ..
Зазначені докази, на переконання суду апеляційної інстанції в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.359 КПК України відтворення звукозапису і демонстрація відеозапису проводяться в залі судового засідання або в іншому спеціально обладнаному для цього приміщенні з відображенням у журналі судового засідання основних технічних характеристик обладнання та носіїв інформації і зазначенням часу відтворення (демонстрації). Після цього суд заслуховує доводи учасників судового провадження.

Постановляючи вирок суд першої інстанції, як на доведеність вини ОСОБА_7 , послався на DVD-R диск, на якому на якому наявний відеозапис з камер відеоспостереження УБМ ЛМР від 09.11.2020 року; DVD-R диск, на якому наявний відеозапис за 09.11.2020 року з камер відео спостереження патрульного поліцейського, з якого вбачається як поліцейський УПП просить зупинитись ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 показує мобільний телефон.
Як вбачається з журналу судового засідання від 11.03.2021 року та звукозапису цього ж судового засідання, судом першої інстанції фактично вище вказані докази не досліджувалися в судовому засіданні в порядку, передбаченому ст.359 КПК України (а.с.97-99).

Таким чином обґрунтованими є покликання сторони захисту в апеляційній скарзі з приводу зазначених доказів про те, що такі необґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 , а тому суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що з мотивувальної частини вироку суду слід виключити покликання на такі докази.

Водночас, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що під час огляду місця події та затримання ОСОБА_7 було порушено його право на захист, слідчим не було останньому роз`яснено його прав і обов`язків при вилученні телефону, зокрема відмову від давання показань, через що, на думку захисника, слід визнати як недопустимі докази протокол огляду місця події від 09.11.2020 року та вилучений телефон, як речовий доказ, оскільки під час проведення огляду ОСОБА_7 не заявлялось жодних зауважень чи клопотань про те, що таке було проведено без участі захисника. Більше того, ОСОБА_7 ставиться у вину вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, та згідно вимог ст.52 КПК України відсутня вимога обов`язкового залучення захисника щодо такого виду злочину чи щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Також, не заслуговують на увагу апеляційній вимоги щодо незаконності посилання у вироку на факт визнання ОСОБА_7 своє вини у вчиненні злочину, оскільки відповідно до технічного звукозапису судового засідання від 10.02.2021 року при встановленні особи обвинуваченого ОСОБА_7 та роз`яснення йому суті обвинувачення, останній відповів, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому діянні визнає та відмовляється давати свідчення у відповідності до ст.63 Конституції України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання відсутні, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачені вимогами ст.ст.412, 415 КПК України.
Однак, як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника, в ній не наведено жодних підстав, передбачених вказаними нормами кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Отже, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції є безпідставними та не заслуговують на увагу.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 11 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку покликання на DVD-R диск, на якому на якому наявний відеозапис з камер відоспостереження УБМ ЛМР від 09.11.2020 року; DVD-R диск, на якому наявний відеозапис за 09.11.2020 року з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого вбачається як поліцейський УПП просить зупинитись ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_7 показує мобільний телефон.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: