Справа №766/1458/21
н/п 1-кс/766/4892/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000115 від 30.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Херсонській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному №0000115 від 30.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що 30.01.2021 року близько 06:27 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч п.п.31.1, 31.4, 31.4.1а), керуючи автомобілем ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , гальмівна система якого перебувала в технічно несправному стані, рухаючись зі швидкістю 86,4 км/год ± 7,2 км/год (від 79,2 км/год до 93,6 км/год), що перевищує дозволену в населеному пункті швидкість - 50 км/год зі сторони м. Херсон в напрямку смт. Білозерка, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 10.1, 11.3, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість руху для забезпечення гарантованого контролю за керуванням свого транспортного засобу, не переконався, що виконуваний ним маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, застосував гальмування для зменшення швидкості руху транспортного засобу, що, через технічну несправність гальмівної системи, спричинило раптове некероване відведення автомобіля в сторону від обраного напрямку руху, допустив виїзд свого автомобіля на смугу зустрічного руху, автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в смузі руху зустрічного напрямку (від смт. Білозерка до м. Херсон), внаслідок чого відбулося зіткнення з останнім.

Слідчий зазначає, що унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди:

- водію автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 205 від 18.02.2021 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер у реанімаційному відділенні КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР;

- пасажиру автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до висновку судово-медичної експертизи № 53 від 02.03.2021 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Слідчий вказує, що вказані наслідки знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням зі сторони водія автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимог Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 2.3. б), згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- 10.1., згідно з яким, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- 11.3., згідно з яким, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

- 12.1., згідно з яким, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- 12.4., згідно з яким, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- 31.1., згідно з яким, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

- 31.4., згідно з яким, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

- 31.4.1 а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 31.01.2021, планом-схемою до нього, згідно якого оглянуто ділянку проїжджої частини по АДРЕСА_1, зафіксовано наявну слідову інформацію та кінцеве розташування транспортних засобів, осипу фрагментів деталей транспортного засобу;

- Висновком судово-медичної експертизи № 205 від 18.02.2021, згідно з яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 171к від 02.02.2021 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер у реанімаційному відділенні КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» ХОР;

- Висновком судово-медичної експертизи № 53 від 02.03.2021 , згідно з яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до висновку судово-медичної експертизи № 171к від 02.02.2021 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.

- Протоколом огляду відеозапису від 16.04.2021, згідно я ким оглянуто відеозапис з камери відеоспостереження, на якому зафіксовано обставин пригоди;

- Висновком експерта №КСЕ-19/122-21/2568 від 27.04.2021 відповідно до якого, швидкість руху автомобілем ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 86,4 км/год +/- 7,2 км/год (від 79,2 км/год до 93,6 км/год)

- Висновком експерта №21-263 від 19.05.2021, згідно з яким фактичні дії водія автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.

- Іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Слідчий вказує, що 24.04.2021 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Кізомис Білозерського (Херсонського) району Херсонської обл., громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, маючий на утриманні двох малолітніх дітей, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимомий.

Слідчий зазначає, що гр. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, враховуючи наслідки вчинення такого кримінального правопорушення у вигляді смерті людини, спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, життя та здоров`я якої є найвищою соціальною цінністю. А також той факт, що підозрюваний будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України належних висновків для себе не зробив та грубо порушив Правила дорожнього руху України, а саме: керуючи технічно несправним транспортним засобом, експлуатація якого заборонена, перевищив дозволену швидкість руху, допустив в`їзд на зустрічну смугу руху таким чином спричинив дорожньо-транспортну подію зі смертельними наслідками. Крім того, підозрюваний не має постійного місця працевлаштування, є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також забезпечення належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, вважаємо за можливе застосування запобіжного заходу у вигляді - тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливим спробам перешкодити кримінальному провадженню шляхом невиконання законних вимог слідчого, прокурора та суду та запобіганню незаконного впливу на потерпілого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, наявна необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на вищевикладені обставини, слідчий просить клопотання задовольнити.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, вислухавши пояснення прокурора, яка підтримала клопотання, просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, просили відмовити в його задоволенні та застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, слідчий суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

24.04.2021 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За матеріалами клопотання маються вагомі докази, які у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

За практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ).

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Для відмови в досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення у справі «Штеґмюллер проти Австрії» (Stogmuller v. Austria) від 10 листопада 1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини»), вчинення ним подальших правопорушень (рішення у справі «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria) від 10 листопада 1969 року) або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення у справі «Летельєр проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 року, серія А, № 207, п. 51).

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі«W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується… Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

Крім того, суд також зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою №40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80, за скаргою №20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушення конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…»

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, працює неофіційно, одружений, має на утримані двох малолітніх дітей, раніше не судимий, підозру обґрунтовано вагомими доказами, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також слідчий суддя враховує, що підозрюваний визнає обставини вчинення кримінального правопорушення та пред`явлену підозру, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, існує необхідність у забезпеченні малолітніх дитини, крім того враховуючи ту обставину що факт вчинення кримінального правопорушення відбувся 30.01.2021 року, та з цього часу минув досить значний проміжок часу, а отже хоча і наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу - тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 21:30 години до 07:00 години, строком до 24.07.2021 р., та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Оскільки слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосовується інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя самостійно визначає обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 24.07.2021 року також наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 131,132,176-178,183,184,193-196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000115 від 30.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - домашній арешт, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 21:30 години до 07:00 години, строком до 24.07.2021 р., та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 24.07.2021 року також наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого.

Строк дії ухвали - до 24.07.2021 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений в приміщенні суду 31.05.2021 р. о 12 год. 50 хвил.

Слідчий суддяОСОБА_1