Справа № 308/4802/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000046 від 07 березня 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Шостого березня 2021 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в селі Минай Ужгородського району, вулиця Транспортних Будівельників, поблизу залізної дороги, а саме на станції Ужгород-2, стрілка № 159, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, тобто вважаючи, що він робить це непомітно для інших осіб, з корисливих мотивів, викрав 3 метри кабелю марки СБЗПУ 7*2, після чого, направився у невідомому напрямку, однак був затриманий працівниками ВОХР неподалік місця події.

За таких обставин ОСОБА_3 завдав потерпілому - виробничому підрозділу «Ужгородська дистанція сигналізації і зв`язку» ШЧ10 AT «Українська залізниця» матеріальну шкоду на суму 1866,51 гривень (тисяча вісімсот шістдесят шість гривень п`ятдесят одна копійка).

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з заявою обвинуваченого ОСОБА_3 від 22.03.2021 року, підписаної ним в присутності його захисника ОСОБА_4 , який підтвердив добровільність волевиявлення обвинуваченого ОСОБА_3 , останній згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчиненого ним кримінального правопорушення (проступку), за яке передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України, беззаперечно визнає свою вину, згодний на розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні, ознайомлений з обмеженням у такому випадку його права на апеляційне оскарження вироку.

Окрім того, до обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження додано письмову заяву представника потерпілого ОСОБА_5 , у якій він зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України; згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку потерпілий буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, у разі, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі чого, суд провів розгляд даного обвинувального акта в спрощеному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), при обставинах які встановлені органом досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник - адвокат ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

На підставі наведеного, оцінивши докази зібрані під час досудового розслідування, суд вважає, що винуватість підозрюваного ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнав повне визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Визначаючи вид та розмір покарання, яке слід обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , суд врахував, що вчинене ним діяння, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на психіатричному та фтизіатричному диспансерному обліку не перебуває, має зареєстроване місце проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відсутність претензій з боку потерпілого (цивільний позов не заявленоно), з урахуванням положень ст. 68 КК України, для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1700 гривень.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1700,00 гривень (одна тисяча грн 00 копійок).

Речові докази, а саме:

- кирку, з дерев`яною рукояттю та саморобний металошукач, які відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом від 09.03.2021 року передано у камеру зберігання речових доказів Відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, знищити;

- 4 куски резинового кабелю, які відповідно до постанови про визнання предмету речовим доказом від 09.03.2021 року передано у камеру зберігання речових доказів Відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, повернути власнику - виробничому підрозділу «Ужгородська дистанція сигналізації і зв`язку» ШЧ10 AT «Українська залізниця».

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуюча суддя ОСОБА_1