Справа № 206/6584/19
Провадження № 1-кп/206/39/21
У Х В А Л А

01.03.2021року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000519 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки строк застосування запобіжного заходу спливає та ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, не відпали.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений заперечували, щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, захисник-адвокат просила обрати більш м`який запобіжний захід обвинуваченому, а саме у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризиками, які суд оцінює у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, являються об`єктивні дані можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, впливання на свідків, потерпілого, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній, раніше судимий, обвинувачується у скоєнні злочину вчиненому під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Таким чином, ризики, що були підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою та продовження такого заходу, на сьогодні не перестали існувати.

Дані відносно особи обвинуваченого враховуються судом, як то соціальні зв`язки, вік та стан здоров`я, які при цьому не виключають можливість тримання під вартою ОСОБА_4 , а також період його тримання під вартою, однак, вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування або суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином

Крім того, вирішуючи подане клопотання суд, також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, суд наголошує на тому, що обвинувачений не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу під час судового розгляду, коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисника та обвинуваченого про те, що застосовування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, через непереконливість наведених прокурором ризиків, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики заслуговують на увагу, а наявність у обвинуваченого дитини та сім`ї, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків, не є гарантією виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не може запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення покарання за скоєне та незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 офіційно у шлюбі не перебуває, а батьком дитини записана особа з іншим прізвищем.

При цьому, підозрюваному може бути змінений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в разі внесення застави, розмір якої визначений даною ухвалою.
В зв`язку із чим, вважаю за необхідне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої на 01.01.2021 2270грн. Враховуючи характеризуючи данні підозрюваного, вважаю, що сума у розмірі 30 прожиткових мінімумів, тобто 68100, 00 грн. буде достатньою для внесення у якості застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 29.04.2021 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68100, 00 грн., дана сума є достатньою для внесення її як застави.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.
У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення
процесуальних дій;
-не відлучатися із м. Дніпро без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з дня звільнення з під варти під заставу.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваним ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
У разі невиконання цих обов`язків ОСОБА_4 до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на більш м`який відносно ОСОБА_4 відмовити.

Копію ухвали надіслати до Дніпропетровської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровської області № 4 до виконання.

Ухвала відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1