Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 березня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляцію захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2006 року та визнано апеляцію від 22 грудня 2020 року такою, що не підлягає розгляду, -

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2006 року у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_6 за ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст. 289 КК України та визнано апеляцію від 22 грудня 2020 року такою, що не підлягає розгляду.

Оскаржуючи вказану постанову, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2006 року в частині засудження ОСОБА_6 за ч.3 ст. 289 КК України, відновити пропущений строк та визнати апеляцію захисника ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду від 07 грудня 2006 року такою, що підлягає розгляду.

Вважає постанову суду такою, що обмежує права його підзахисного на справедливий судовий розгляд та оскарження рішення суду.

Вказує, що ОСОБА_6 не був повідомлений судом про час та місце проголошення вироку суду від 07.12.2006 р., не був присутній на проголошенні вироку в судовому засіданні 07 грудня 2006 року, йому не було і не могло бути відомим про зміст, обставини та час проголошення цього вироку відносно нього і він не був з ним ознайомлений у встановленому на той час процесуальному порядку.

Вважає невірним висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_6 свідомо ухилився від відбування призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі, так як не доведення до нього вироку та наслідків прийнятих рішень нівелюють саму можливість ухилення від того, що йому невідоме.

Заслухавши головуючого, захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали кримінальної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційним судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду від 07 грудня 2006 року, зокрема ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та призначено йому із застосуванням ч.1 ст. 5, ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з відбуванням у кримінально-виконавчій установі. До набрання вироком законної сили, запобіжний захід засудженому змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою. Вирок набрав законної сили 13 лютого 2007 року, однак не був виконаний у зв`язку з ухиленням засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання та оголошенням його в державний розшук, відповідно до постанови суду першої інстанції від 12 липня 2007 року.

Положеннями ч.3 ст. 349 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що апеляція на вирок, ухвалу чи постанову суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, ? в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Тобто, вданому випадку строк на апеляційне оскарження вироку Рівненського міського суду від 07 грудня 2006 року закінчився 22 грудня 2006 року, проте з клопотанням про поновлення строку на оскарження сторона захисту в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернулась через значну кількість років після постановлення вироку: вперше у 2014 році (відмовлено в поновленні строку відповідно до постанови суду від 25.12.2014, залишеної апеляційною інстанцією 03.03.2015 року без змін) та повторно у 2020 році.

Відповідно до ст.353 КПК України (в редакції 1960 року), у разі подання апеляції з пропуском встановленого статтею 349 цього Кодексу строку і при відсутності клопотання про його відновлення апеляція постановою головуючого визнається такою, що не підлягає розгляду. У разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи оскаржити відповідне судове рішення у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції при розгляді клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду від 07 грудня 2006 року враховано, що ОСОБА_6 був присутнім у судовому засіданні 04 грудня 2006 року, брав участь в судових дебетах, виступав з останнім словом, проте на проголошення вироку не з`явився з невідомих суду причин. Судом не залишено без оцінки і те, що на виконання вироку в частині зміни засудженому запобіжного заходу із підписки про невиїзд на взяття під варту, 07 грудня 2006 року на адресу Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області було направлено копію вироку, однак відповідно до наявної в матеріалах справи інформації Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області від 12 липня 2007 року, засуджений ОСОБА_6 за місцем проживання відсутній, а місце його проживання чи перебування невідоме (з слів матері, - на початку 2007 року виїхав на заробітки до Російської Федерації), у зв`язку з чим був оголошений в розшук.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисником ОСОБА_5 стверджено, що засуджений ОСОБА_6 виїхав за межі України після розгляду даної справи.

З огляду на викладене, під час розгляду даного клопотання сторони захисту достатніх підстав для визнання обставин, на які посилався захисник в суді першої інстанції, такими, що об`єктивно перешкодили вчасно подати апеляцію судом не встановлено, з наведенням обґрунтованих мотивів судом, і в апеляційній скарзі також не наведено.

Також колегія судів приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України», у якому Суд зазначив, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

А тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що мотиви, наведені захисником у клопотанні про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не можуть бути визнані такими обставинами, які унеможливили оскаржити вирок суду у встановлені законом строки, а тому не є поважними причинами для поновлення строку.

З огляду на наведене, на думку апеляційного суду, стороною захисту не надано належних доказів про пропуск строку на апеляційне оскарження вироку Рівненського міського суду від 07 грудня 2006 року з поважних причин, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Таким чином, підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись п.15 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України, ст.ст.362, 365, 366 КПК України (в ред.1960 року), колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про відновлення строку на апеляційне оскарження вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 07 грудня 2006 року та визнано апеляцію від 22 грудня 2020 року такою, що не підлягає розгляду, залишити без зміни, а апеляцію захисникаОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Рівненського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скаргибезпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3