Провадження № 11-кп/4823/152/21
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду об`єднане кримінальне провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006813 та № 0006851, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Клюси, Щорського району, Чернігівської області, не працюючого, не одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 01.02.2012 року Щорським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Зараховано у строк відбування покарання час тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та постановлено рахувати початок строку відбування ним покарання з 07 листопада 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування для проведення судових експертиз в сумі 2198 грн. 00 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 03 липня 2019 року, близько о 19 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в кв. АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення офіційного документа та реалізуючи свій злочинний умисел, незаконно, з корисливих мотивів, протиправно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з чохла мобільного телефону марки «Meizu» моделі «М6», який знаходився на столі у кімнаті даної квартири, таємно викрав банківську картку Акціонерного товариства «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка згідно положення Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 р. № 2657-ХІІ, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 р. № 2346-III, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 р. 851-IV, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 р. № 414, і примітки до ст. 200 КК України, є електронним платіжним документом, та являється офіційним документом, яка видана на ім`я ОСОБА_9 , який є її держателем.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, близько 20 год. 30 хв. 03 липня 2019 року, ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зі столу, який знаходився у кімнаті даної квартири, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Meizu» моделі «М6» вартістю 2130 грн. 80 коп., який належить ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Після чого, 03 липня 2019 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи умисно та повторно, шляхом вільного доступу, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, нанісши ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в ліву ділянку щелепи м`яких тканин лівої щічної жувальної і підщелепної ділянок, що згідно висновку експерта № 48 від 22.01.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи не значної стійкої втрати працездатності, після чого відкрито викрав у ОСОБА_9 , вирвавши з шиї золотий ланцюг 585 проби, вагою 5,23 г. вартістю 3516 грн. 02 коп., з золотим кулоном у вигляді ікони 585 проби вагою 0,9 г. вартістю 605 грн. 05 коп. та золотим хрестиком 585 проби загальною вагою 2,12 г. вартістю 1425 грн. 23 коп., чим заподіяв ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 5546 грн. 30 коп.

У подальшому, 04 липня 2019 року, в період часу з 11 год. 00 хв. по 11 год. 02 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , діючи повторно, маючи єдиний умисел, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи раніше викрадену банківську картку Акціонерного товариства «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , з використанням банкомату № НОМЕР_2 , що належить Акціонерному товариству «ОщадБанк», здійснив операції по зняттю коштів двома транзакціями на загальну суму 2700 грн. 00 коп. з банківського рахунку ОСОБА_9 , відкритого в Акціонерному товаристві «ОщадБанк», чим таємно викрав зазначені кошти ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Також 07 листопада 2019 року, близько 06 год. 15 хв., ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, погрожуючи застосувати насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_10 , відкрито викрав грошові кошти в сумі 2 грн. та мобільний телефон марки «Lenovo A369i» вартістю 900 грн., що належить останньому, а всього викрав відкрито викрав майна на загальну суму 902 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить пом`якшити своєму підзахисному міру покарання. Зазначає, що ОСОБА_8 при проведенні слідчих експериментів не тільки визнав свою вину, а і докладно розповів та показав всі свої неправомірні дії, просив вибачення у потерпілих. Також ОСОБА_8 визнав свої дії відносно потерпілого ОСОБА_10 , та вказав, що телефон потерпілому було повернуто, шкода не наступила. Вказує, що потерпілий ОСОБА_9 позов не заявляв та просив суд суворо не карати ОСОБА_8 . Звертає увагу на його вік та стан здоров`я у зв`язку із значним терміном перебування його в слідчому ізоляторі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги та наполягав на законності і обґрунтованості вироку суду, позицію захисника, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст.ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за:

- ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого;

- ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання звертається увага суддів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Згідно з вимогами ст. 50 КК України покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винуватого, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, соціальну характеристику, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, врахував попереднє притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, доводи досудової доповіді про високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст. 70 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченої, є необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінально-караних діянь.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про призначення несправедливого покарання через суворість, адже вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 умисно вчинив кримінальні правопорушення, усвідомлював вчинення своїх протиправних дій, а також враховуючи особу обвинуваченого, а тому такі вказані обставини не можуть слугувати достатньою підставою для пом`якшення обґрунтованого та справедливого покарання, призначеного судом першої інстанції.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо стану здоров`я обвинуваченого у зв`язку із значним перебуванням його в слідчому ізоляторі, оскільки даний факт в апеляційному суді жодними відомостями та доказами не було підтверджено, а тому їх слід відхилити як такі, що не знайшли свого підтвердження.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних покарань.

Враховуючи вище перелічені обставини, з урахуванням принципів призначення покарання, а саме обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в даному випадку покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, будь-яких обставин, що не були враховані місцевим судом в апеляційній скарзі не вказано, а тому безпідставно вважати призначене покарання суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Колегія суддів не знаходить порушення місцевим судом вимог ст. 65 КК України, ст. 370 КПК України і вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Підстав для зміни вироку та призначення більш м`якого покарання, про що просить обвинувачений в скарзі, не встановлено.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування або зміну судового рішення у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 листопада 2020 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4