В И Р О К
іменем України
Справа № 126/1211/19

Провадження № 1-кп/126/33/2021

"12" липня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, паспорт НОМЕР_1 , код платника податків НОМЕР_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
16.12.2018 біля 17:00 год ОСОБА_4 , після спільного вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_6 , за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , скориставшись тією обставиною, що останній заснув, діючи умисно з корисливих мотивів, незаконно, поза волею власника, пішов до території домоволодіння, належного ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , на яке проник через неогороджену земельну ділянку. В подальшому, через незамкнені ворота проник до приміщення гаража, де знаходився автомобіль ВАЗ 21053 зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2000 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 являється ОСОБА_7 , 1994 року народження, житель АДРЕСА_3 , та який на даний перебуває у законному користуванні ОСОБА_6 , після чого сів за кермо вказаного автомобіля. В подальшому, за допомогою ключів, які знаходились у замку запалення, ОСОБА_4 завів двигун автомобіля та виїхав ним з території вказаного домоволодіння, незаконно заволодівши транспортним засобом в такий спосіб. На вказаному автомобілі ОСОБА_4 поїхав у напрямку магазину, що розташований в центрі с. Шляхова Гайсинського (Бершадського) району Вінницької області, де придбав алкогольні напої. Після чого, повертаючись додому, рухаючись за кермом вказаного автомобіля по вул. Травнева, с. Шляхова, Гайсинського (Бершадського), Вінницької області. Не впоравшись з керуванням, заїхав на узбіччя дороги, де допустив зіткнення з парканом, поряд з домоволодінням по АДРЕСА_4 цього населеного пункту, належним ОСОБА_8 , де був виявлений батьком потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у приміщення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю та надав покази, якими підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин скоєння кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому роз`яснено.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у приміщення.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженої та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Судом враховано зазначені в досудовій доповіді характеризуючі ознаки ОСОБА_4 та думку органу пробації стосовно визначення міри покарання, а також те, що обвинувачений посередньо характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра.

Враховуючи наведене, наслідки вчиненого, поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, позицію сторони обвинувачення, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень буде обрання йому покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а тому слід призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків визначених в ст. 76 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

У порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави 628 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Долю речових доказів вирішити в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого та ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 628 грн. 04 коп. (шістсот двадцять вісім грн. чотири коп.) витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи №95 від 21.05.2019.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 20.05.2019.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21053 зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2000 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_7 , 1994 року народження, житель АДРЕСА_3 , та який на даний перебуває у законному користуванні ОСОБА_6 , згідно ухвали слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької від 20.05.2019 арештовано та повернуто під розписку законному користувачу ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, залишити в його користуванні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1