ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/724/21 Справа № 199/482/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.03.2008 Київським районним судом міста Харкова за ч.2 ст. 307, ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;.
- 16.07.2009 Київським районним судом міста Харкова за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
- 23.06.2014 Київським районним судом міста Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ухвали Октябрського районного суду м. Харкова від 18.03.2016 на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 27.01.2014 по 12.03.2015 зараховано із розрахунку 1 день за 2 дні. Звільнився 26.01.2018 з Харківської виправної колонії № 18 умовно достроково з не відбутим строком 9 місяців 6 днів,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 30001969,

та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 27.09.2009 Київським районним судом міста Харкова за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років на підставі ст.ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 5 років;
- 31.07.2012 Київським районним судом міста Харкова за ч.3 ст. 289, ч.5 ст.185, ч.2 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна. Відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.02.2016 на підставі ст.. 72 КК України в ред. Закону від 26.11.2015 зараховано в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 09.01.2011 по 19.03.2014, звільнився 30.10.2017 по відбуттю покарання,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 30001969,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10
потерпілої ОСОБА_11
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено питання судових витрат та речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні за наступних обставин.
Так, в невстановлений в ході досудового розслідуванні час, перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, а саме до однієї з квартир будинку АДРЕСА_3 .
Так, 27.11.2019, приблизно о 10:00 годині ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло на таксі прибув в район будинку АДРЕСА_3 .
Далі, перебуваючи у вказаному місці, 27.11.2019, приблизно о 10:05 годині, ОСОБА_5 , зайшов до першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 та будучи впевненим, що власники квартири АДРЕСА_4 за місцем мешкання відсутні піднявся на другий поверх вказаного будинку.
Продовжуючи перебувати біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 за допомогою саморобного металевого пристрою пристосованого для зламу замків, який мав при собі, відчинив вхідні двері та незаконно проник в середину вказаної квартири, тим самим проник у житло.
Після цього, 27.11.2019, приблизно о 10:10 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи в зальній кімнаті квартири АДРЕСА_5 , на полиці дерев`яної шафи побачив вироби з металу жовтого та білого кольорів, які належать потерпілій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які обрав для себе як предмет свого злочинного посягання.
Далі, 27.11.2019, приблизно о 10:15 годині, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел та перебуваючи в зальній кімнаті квартири АДРЕСА_5 , діючи умисно, вчиняючи корисливий злочин повторно, таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_12 , а саме: каблучки із металу білого кольору у кількості 11 штук, сережки із металу білого кольору у кількості 7 штук, хрестик із металу білого кольору у кількості 2 штуки, ланцюжок із металу білого кольору у кількості 4 штук, підвіска із металу білого кольору у кількості 2 штук, браслет із металу білого кольору у кількості 1 штук, ланцюжок із металу жовтого кольору у кількості 2 штук, хрестик із металу жовтого кольору у кількості 1 штук, каблучки із металу жовтого кольору у кількості 2 штуки, браслет із металу жовтого кольору у кількості 1 штук, годинник марки «TISSOT 314268» у кількості 1 штуки та грошові кошти у сумі 9350 тис грн.
Після чого, ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, з таємно викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток а саме: срібна каблучка 925 проби з камінцями у кількості 5 штук, вартістю 332, 80 гривень, срібна каблучка, 925 проби, з камінцями у кількості 7 штук та перлиною у кількості 1 штуки, вартістю 509, 60 гривень, срібна каблучка, 925 проби, з камінцями у кількості 11 штук, вартістю 821, 60 гривень, срібна каблучка, 925 проби, з камінцями у кількості 5 штук, вартістю 132,60 гривень, срібна каблучка, 925 проби, з камінцями, вартістю 967, 20 гривень, срібна каблучка, 925 проби, з камінцями у кількості 7 штук, вартістю 270, 40 гривень, срібна каблучка у вигляді ящірки, 925 проби, з камінцями у кількості 10 штук, вартістю 395, 20 гривень, срібна каблучка, 925 проби, з камінцями у кількості 10 штук, вартістю 457, 60 гривень, срібна каблучка, 925 проби, з камінцями у кількості 9 штук та камінцем зеленого кольору у кількості 1 штуки, вартістю 312, 00 гривень, срібна каблучка посередині якої овал, всередині якого різнокольоровий розпис, 925 проби, вартістю 405, 60 гривень, срібна каблучка, 925 проби, з камінцями у кількості 3 штук, вартістю 364, 00 гривень, срібні сережки у вигляді трикутника, 925 проби, з камінцями у кількості по 3 штуки на кожній сережці, вартістю 613, 60 гривень, срібні сережки, 925 проби, з перлиною у кількості по 1 штуки на кожній сережці, вартістю 592, 80 гривень, срібні сережки з камінцем зеленого кольору, 925 проби, з камінцями у кількості по 7 штуки на кожній сережці вартістю 686, 40 гривень, срібні сережки, 925 проби, з бурштином на кожній сережці, вартістю 447, 20 гривень, срібні сережки, 925 проби, з камінцями у кількості по 7 штуки на кожній сережці, вартістю 540, 80 гривень, срібна сережка, 925 проби, з камінцями у кількості 3 штуки, вартістю 26, 25 гривень, срібна сережка, 925 проби, з камінцями у кількості 7 штук, вартістю 36, 75 гривень, срібний хрестик вкритий камінцями темного кольору, 925 проби, вартістю 245, 70 гривень, золотий хрестик, 585 проби, вартістю 693, 00 гривень, золотий ланцюжок, 585 проби, вартістю 5 850, 00 гривень, золотий ланцюжок, 585 проби, вартістю 7956, 00 гривень, срібний браслет, 925 проби, вартістю 249, 60 гривень, срібний ланцюжок, 925 проби, вартістю 561, 60 гривень, срібний хрестик, 925 проби, вартістю 72, 80 гривень, срібний ланцюжок, 925 проби, вартістю 1 341, 60 гривень, срібний ланцюжок, 925 проби, вартістю 374, 40 гривень, срібна підвіска «Пантелеймону», 925 проби, вартістю 135, 20 гривень, срібний ланцюжок, 925 проби, вартістю 301, 60 гривень, срібна підвіска «Нефертіті», 925 проби, вартістю 114, 40 гривень, годинник марки «TISSOT 314268», вартістю 2 128, 00 гривень, золотий браслет, 585 проби, вагою 1,23 г., вартістю 1 439, 10 гривень, золота каблучка, 585 проби, вагою 2,29 г., вартістю 2 679, 30 гривень, золота каблучка, 585 проби, вагою 2,2 г., вартістю 2 574, 00 гривень.
Таким чином ОСОБА_5 спричинив матеріальний збиток потерпілій на загальну суму 43 978,70 гривень.
Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 27.11.2019 у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому місці, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, зустрівся з раніше йому знайомим ОСОБА_6 . В ході розмови, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 , скоїти крадіжку майна, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_6 , яке належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на що ОСОБА_6 , дав свою згоду, тим самим вступив в злочинну змову на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Далі ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , реалізовуючи спільний злочинний умисел прибув в район вул. Каруни в м. Дніпро, після чого попрямували до будинку АДРЕСА_7 . Перебуваючи у вказаному місці, 27.11.2019, приблизно о 12:00 годині ОСОБА_5 разом з співучасником злочину ОСОБА_6 , зайшли до другого під`їзду будинку АДРЕСА_7 та будучи впевненими, що власники квартири АДРЕСА_8 за місцем мешкання відсутні, піднялись на третій поверх вказаного будинку. Далі, перебуваючи біля вхідних дверей вищевказаної квартири, діючи за попередньою змовою, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел ОСОБА_5 , за допомогою саморобного металевого предмету пристосованого для зламу замків, які мав при собі, відчинив вхідні двері квартири, а ОСОБА_6 , в цей час відповідно до відведеної йому ролі, стояв поруч та спостерігав за тим, щоб їх спільні злочинні дії ніхто не помітив. Після чого, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , відчинивши вхідні двері, незаконно проникли в середину вказаної квартири, тим саме проникли у житло.
Після цього, 27.11.2019, приблизно о 12:05 годині, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 , не зупиняючись на досягнутому, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_6 , діючи умисно, вчиняючи корисливий злочин повторно, зайшов в зальну кімнату вказаної квартири, де на підлозі біля крісла, побачив мобільний телефон марки «Lenovo K 5 play», чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який обрав для себе як предмет свого злочинного посягання.
Далі, 27.11.2019, приблизно о 12:10 годині, ОСОБА_6 , доводячи спільний злочинний умисел до кінця, перебуваючи разом з ОСОБА_5 в зальній кімнаті квартири АДРЕСА_6 , діючи за попередньою змовою з останнім, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав мобільний телефон марки «Lenovo K 5 play» чорного кольору, після чого покинули місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 , матеріальний збиток на суму 2664,00 гривень.
Умисні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 27.11.2019, у не встановлений час, перебуваючи у невстановлену в ході досудового розслідуванні місці, при невстановлених обставинах, маючи злочинний умисел направлений на придбання та носіння вогнепальної зброї, порушуючи положення ст. 39 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцію про порядок виготовлення, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, у невстановлений спосіб, придбав у якості вогнепальної зброї, предмет схожий на пістолет, який поклав до власного рюкзаку, тим самим почав носити при собі вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу. Далі, 27.11.2019 о 12 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, утримуючи при собі рюкзак, з предметом ззовні схожим на пістолет, перебував за адресою: АДРЕСА_7 , де був затриманий в порядку ст. 208 КК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В цей же день, тобто 27.11.2019 у період часу з 23 години 43 хвилини до 00 години 30 хвилин, за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська, 15 в кабінеті № 304 слідчим СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_13 , на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України у присутності понятих здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час проведення якого в рюкзаку було виявлено предмет ззовні схожий на пістолет залізний з пластиковими накладками чорного кольору з вигравійованим написом на затворі «cal.9mm P.A.K made by ATAK amalid.», який було вилучено. Пістолет, виявлений та вилучений у ОСОБА_6 , є вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом калібру 9 мм Р.А., виготовленим шляхом видалення переробки саморобним способом сигнального пістолета «ZORAKI» моделі 914 № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А. Knall турецького виробництва, шляхом видалення захисного елемента. Конструкція пістолета дозволяє здійснювати постріли пістолетними патронами травматичної (несмертельної) дії калібру 9 мм Р.А. та способом роздільного заряджання з використанням сигнальних (шумових патронів) калібру 9 мм Р.А. Knall, а в якості куль-шроту або картечі діаметром до 6,5 мм, при цьому забезпечується достатня вражаюча дія вистріляних куль для нанесення людині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень. Пістолет до проведення пострілів придатний.
Умисні дії ОСОБА_6 , кваліфікуються за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні та придбанні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
В апеляціях:
- обвинуачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати та призначити більш м`яке покарання.
Зазначає, що вирок є необґрунтованим, саме в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки вину він не визнавав та вважає, що суд однобічно розглянув докази його вини, вважає, пістолет недопустимим доказом.
В доповненнях до апеляційної скарги, обвинувачений просить, вирок скасувати та направити на новий розгляд.
В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що суд при винесенні оскаржуваного вироку не взяв до уваги покази свідків, щире каяття, повного визнання вини за ч. 3 ст. 185 КК України та активного сприяння розкриттю злочину.
Зазначає, що суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в суді не вказувала на наявність рюкзаку при ОСОБА_6 .
Вважає, що знайдений пістолет в його речах не може бути допустимим доказом згідно ст.86 КПК України.
- обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати та призначити більш м`яке покарання.
В доповненнях до апеляційної скарги, обвинувачений просить, вирок скасувати та призначити біль м`яке покарання.
В обґрунтовування своїх вимог посилається на те, що суд при винесенні оскаржуваного вироку не взяв до уваги щире каяття, повного визнання вини та активного сприяння розкриттю злочину.
- захисник просить вирок щодо ОСОБА_17 змінити в частині призначення покарання та застосувати ст.75 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що ОСОБА_17 під час досудового розслідування справи активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, вибачився перед потерпілими, а матеріальна шкода фактично відсутня, оскільки викрадене повернуто потерпілим, позовні заяви не заявлені.
Заслухавши сторони кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи та вимоги своїх апеляцій, як кожен окремо так і разом, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали доводи та вимоги апеляцій, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційних скаргах і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, доведеності вини ОСОБА_5 та правильність правової кваліфікації його дій за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло та доведеність вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, в апеляційній скарзі обвинувачених та захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотриманні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про не встановлення достатніх доказів для доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України є безпідставними і необґрунтованими.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке виразилося у носінні та придбанні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Так, згідно показів свідка ОСОБА_18 , під час обшуку речей ОСОБА_6 при ньому був рюкзак, та ОСОБА_6 особисто вказував, що пістолет належить йому та жалкує, що не встиг з нього постріляти.
Свідок ОСОБА_19 також зазначив, що ОСОБА_6 мав при собі рюкзак та пістолет, жалкував, що не зміг постріляти з пістолету.

Покази свідків, які були залучені в якості понятих узгоджуються між собою та підтверджуються також і дослідженими судом першої інстанції іншими доказами в їх сукупності, а саме:
- протоколом про затримання ОСОБА_6 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, під час якого у присутності понятих був проведений обшук затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час проведення якого в рюкзаку було виявлено предмет ззовні схожий на пістолет залізний з пластиковими накладками чорного кольору з вигравійованим написом на затворі «cal.9mm P.A.K made by ATAK amalid.», який було вилучено;
- висновком експерта №7/3.1/889 від 12 грудня 2019 року, відповідно до якого, наданий на експертизу пістолет та 6 патронів є вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом калібру 9 мм Р.А., виготовленим шляхом видалення переробки саморобним способом сигнального пістолета «ZORAKI» моделі 914 № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А. Knall турецького виробництва, шляхом видалення захисного елемента, а шість патронів до боєприпасів не належать, є пістолетними патронами травматичної дії ПНД-9П українського виробництва;
- висновком судової трасологічної експертизи від 13.12.2019 року № 5/4.6/1199 згідно якої слід пальця руки розміром 15х30 мм. відкопійований на липкій стрічці розмірами 31х48 мм, вилучений з поверхні предмета схожого на пістолет, виявленого під час проведення обшуку гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , придатний для ідентифікації за ним особи. Даний слід залишений мізинцем правої руки особи, дактилоскопічна картка якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Таким чином, доводи обвинуваченого щодо непричетності його до вчинення злочину за ч.1 ст.263 КК України з посиланням на те, що суд залишив поза увагою покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в суді не вказувала на наявність рюкзаку при ОСОБА_6 спростовуються вищенаведеними дослідженими у суді першої інстанції доказами в їх сукуності.
Крім того, з показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наданими ними у суді першої інстанції не слідує, що вони заперечують наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 рюкзаку.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.
Рішення суду першої інстанції прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 та на кваліфікацію його дій за ч.1 ст.263 КК України, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.
Щодо доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 щодо суворості призначеного їм покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За приписами ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вирішуючи питання його розміру і виду, суд першої інстанції повністю дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

При обранні виду та міри покарання, суд враховував обставини при яких скоєно інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення, їх тяжкість, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких.

Враховуючи дані про особу кожного обвинуваченого, зокрема відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який на момент вчинення злочинів був особою раніше судимою за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, знову скоїв умисні злочини, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з 01.06.2009 року з діагнозом вживання психостимуляторів - синдром залежності, офіційного джерела доходу не має.

Також враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 ,який на момент вчинення злочинів був особою раніше судимою за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, знову скоїв умисні злочини, у лікарів нарколога-психолога на обліку не перебував, офіційно не працевлаштований.
Судом враховано наявність обставин, що обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а саме рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_5 вчинив новий умисний корисливий злочин, маючи судимість за умисні злочини у сфері обігу наркотичних засобів, у свою чергу ОСОБА_6 мав судимість за умисні злочини у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частини та статті, за якою кваліфіковано їх дії, що не є максимальним розміром та ОСОБА_6 з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Згідно ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 1 листопада 2018 року у справі № 51-2776км18 (єдиний унікальний номер 524/5999/17), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Також колегія суддів, зважає на практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Таким чином, розмір та вид призначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого ними кримінальних правопорушень та даними про їх особу, критерію справедливого покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та його меті, та є необхідним і достатнім для їх виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченими, так і іншими особами.

Щодо доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 про необхідність визнання щирого каяття обвинуваченими обставиною, що пом`якшує їх покарання є безпідставними, оскільки щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, однак матеріалами справи не підтверджується факт щирого каяття обвинуваченими з огляду на вищенаведене.
Таким чином, з огляду на разом вищенаведене, судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4