Справа № 570/328/17 Провадження №11-кп/802/24/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.ч. 2, 3 ст. 186 КК України. Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 січня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Горлівки Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, працює логістом, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей і дружина, раніше судимого вироком Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 20 серпня 2010 року за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, звільненого 04 вересня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 20 днів,
засуджено:

- за ч.2 ст.186 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, із покладенням на нього відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2,4 ч.2 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання з 03.09.2016 до 09.02.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у виді застави, після набрання вироком законної сили грошові кошти у розмірі 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень, внесені як застава за ОСОБА_7 , визначено повернути заставодавцю ОСОБА_10 .
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_3 раніше не судимого,
засуджено:

- за ч.2 ст.186 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, із покладенням на нього відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2,4 ч.2 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання з 03.09.2016 до 02.02.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у виді особистої поруки.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Горлівки Донецької області, мешканця АДРЕСА_4 , із середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітня дитина, дорожній робітник, раніше не судимого,
засуджено:

- за ч.2 ст.186 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, із покладенням на нього відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2,4 ч.2 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання з 03.09.2016 до 07.02.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_9 залишено запобіжний захід у виді застави, після набрання вироком законної сили грошові кошти у розмірі 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень, внесені як застава за ОСОБА_9 , визначено повернути заставодавцю.
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 визнані невинуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 186 КК України, за першим і другим епізодами від 21.07.2016, третім і четвертим епізодами від 06.08.2016, та виправдані за недоведеністю у їх діях складу кримінальних правопорушень.
Цивільні позови ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 залишені без розгляду.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 судові втрати в розмірі 1847 (одна тисяча вісімсот сорок сім) гривень 16 коп. в дохід держави.
Судові витрати в розмірі 2860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) гривень за проведення судової почеркознавчої експертизи віднесені на рахунок держави.
Скасовані арешти, накладені:
- ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05.09.2016 на три пари помаранчевих рукавичок, два резинових молотка, два паперових номерних знаки НОМЕР_1 , набір викруток і плоскогубці, гаманець, у середині якого знаходяться банківські картки, кошти в сумі 500 грн., три мобільні телефони марки «ІPHONE», планшет «АSUS», навігатор «ЕХPLAY», три ліхтарики, флеш картку, об`ємом 2 Gb, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_15 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_16 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_17 , картку «Тиса -Авто» на зміну мастила в автомобілі «Мітsubishi L200»;
- ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06.09.2016 на майно ОСОБА_9 автомобіль марки «Nissan Maxima», д.н.з. НОМЕР_2 ;
- ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07.09.2016 на викрутку марки «Montero» зі шнурком та металевий загострений продовгуватий предмет зі шнурком, які були вилучені в ОСОБА_9 .
В порядку ст.100 КПК України, вироком вирішено долю речових доказів.
Згідно з вироком суду, 03 вересня 2016 року близько 03 год. 05 хв. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на автомобілі, марки «Skoda superB» (державний номер знак НОМЕР_3 ), приїхали на прилеглу до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 » територію, що на вул. Об`їзній, 1, у с. Корнин Рівненського району Рівненської області. ОСОБА_8 залишився в автомобілі на місці водія з метою забезпечення швидкого відходу спільників після вчинення злочину, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вийшли з автомобіля та натягнувши капюшони, пішли на автостоянку прилеглої території вказаного вище кафе, де після огляду транспортних засобів ОСОБА_7 , використовуючи спеціально пристосований предмет для пошкодження коліс автомобілів, прорізав ліву передню шину автомобіля, марки «Mitsubishi L200» (державний номерний знак НОМЕР_4 ), а ОСОБА_9 , використовуючи предмет для розбиття скла, розбив скло правих передніх дверцят того ж автомобіля і, просунувши руку всередину автомобіля, де перебував ОСОБА_18 , та висловивши останньому погрозу застосувати насильство, відкрито викрав сумку з грошима та майном на загальну суму 1133,50 грн.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачувалися у тому, що вони за попередньою змовою між собою, у 2016 році вчинили на території різних районів Рівненської області чотири епізоди грабежів, а саме:
21 липня 2016 року близько 03 год. 00 хв. на території, прилеглій до АЗС «БРСМ-Нафта» (с. Молодаво Друге, вул. Широка, 36), шляхом розбиття скла правих передніх дверцят автомобіля «Kia Sorento» (державний номерний знак НОМЕР_5 ), відкрито викрали з його салону сумку ОСОБА_12 з грошима на загальну суму 90 835 грн;
21 липня 2016 року близько 03 год. 40 хв. на території, прилеглій до АЗС «WOG» (с. Біла Криниця, а/д Київ-Чоп 321км+600м), шляхом розбиття скла правих передніх дверцят автомобіля «Mercedes Sprinter» (державним номерний знак НОМЕР_6 ), повторно відкрито викрали з його салону барсетку ОСОБА_13 з грошима та майном на загальну суму 10 250 грн.;
06 серпня 2016 близько 02 год. 50 хв. на території, прилеглій до АЗС «БРСМ-Нафта» (за вказаною адресою), шляхом розбиття правих передніх дверцят автомобіля «Mercedes Benz» (державний номерний знак НОМЕР_7 ), повторно відкрито викрали із салону автомобіля барсетку ОСОБА_19 з грошима та майном на загальну суму 2204 грн;
06 серпня 2016 року близько 04 год. 25 хв. на території, прилеглій до АЗС «MARSHAL» (вул. Шевченко, 2, с. Старий Корець), шляхом розбиття скла правих задніх дверцят автомобіля «Volkswagen Passat» (державний номерний знак НОМЕР_8 ), повторно відкрито викрали із салону автомобіля шкіряну сумку ОСОБА_14 з майном на загальну на суму 36 924 грн.
За вказаними епізодами обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 визнані невинуватими та виправдані за недоведеністю у їх діях складу кримінальних правопорушень.
У поданій апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених. Не оспорюючи фактичні обставини за епізодом 5, що відбувся 03.09.2016 о 03 год. 05 хв. на прилеглій території до кафе «Чайка», що на вул. Об`їзна, 1, у селі Корнин Рівненського району Рівненської області, прокурор не погоджується із призначеним обвинуваченим покаранням та просить вирок суду скасувати в частині виправдання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а також призначення їм покарання за ч.2 ст.186 КК України, і ухвалити новий, яким: визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.186 КК України, із призначенням покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, та на підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі; визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.186 КК України, із призначенням покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, і на підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі; визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.186 КК України, із призначенням покарання: за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, та на підставі ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілих задовольнити у повному обсязі, витрати на залучення експертів покласти на обвинувачених та стягнути на користь держави. Зауважує, що винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинених злочинах за епізодами 1-4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , протоколами огляду місця події, протоколами огляду предметів, постановами про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження, довідками про вартість викраденого майна. Вказує, що місцевим судом не надано належної оцінки та не взято до уваги однотипність вчинених злочинів, фіксацію автомобілів системою «Відеоконтроль-рубіж», складання адміністративного протоколу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 та присутність при цьому інших обвинувачених. Стверджує, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам обвинувачених, зокрема, вважає, що слід виключити обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , а саме: щире каяття, оскільки обвинувачені визнали вину лише за останнім епізодом, а шкода потерпілим у даному кримінальному провадженні не відшкодована, тому застосування ст.75 КК України до обвинувачених вважає безпідставним.
У доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що 30.07.2019 Роздільнянською місцевою прокуратурою Одеської області до Любашівського районного суду Одеської області направлений обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, старшим слідчим СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_22 повідомлено, що ОСОБА_9 затриманий та повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.187 КК України, а 15.11.2020 йому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У поданих запереченнях на апеляційну скаргу сторона захисту просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року вирок місцевого суду залишений без змін, а апеляційна скаргу прокурора без задоволення.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 грудня 2019 року, касаційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, задоволена частково, а ухвала Рівненського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в частині засудження за ч.2 ст.186 КК скасована та призначений новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у решті судові рішення залишені без зміни.
З огляду на наведені обставини, а саме вказане рішення суду касаційної інстанції, Волинський апеляційний суд переглядає вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 січня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 лише в частині їх засудження за ч.2 ст.186 КК України.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги з доповненнями, прокурора, який підтримав апеляцію з доповненнями у повному обсязі, просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченим більш сувору міру покарання, обвинувачених, їх захисників, які апеляційну скаргу з доповненнями заперечили та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, стверджуються зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку.

Кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України є правильною.
Однак, на думку суду апеляційної інстанції, викладені в апеляційній скарзі до доповненнях до неї, доводи про те, що, призначаючи обвинуваченим остаточне покарання, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, заслуговують на увагу.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 міру покарання із застосуванням ст.75 КК України та звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого ними злочину, обставини його вчинення, а також його наслідки.
Вимогами ч.2 ст.439 КПК України визначено, що вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
У своїй постанові від 12 грудня 2019 року Верховний Суд вказав, що у разі підтвердження того ж обсягу обвинувачення, за яким ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими і засуджено, застосування інституту звільнення від відбування покарання відповідно до ст.75 КК слід вважати м`яким.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про скасування вироку в частині призначеного обвинуваченим за ч.2 ст.186 КК України покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України через неправильне звільнення обвинувачених від відбування покарання.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує, що вчинений обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких.
Суд бере до уваги особу винного, який одружений, дружина перебуває на обліку у м. Рівне як внутрішньо переміщена особа.
Обвинувачений має матір-пенсіонерку та вітчима-інваліда армії, двох малолітніх дітей на утриманні, працює логістом, за місцем проживання і роботи характеризується позитивно.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що, відповідно до довідки Рівненської міської МСЕК серії 12ААБ № 515469 від 04.03.2020, наданою захисником ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_7 має третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням на цукровий діабет.
Однак, ОСОБА_7 раніше судимий, судимість непогашена у встановленому законом порядку, слідчим ізолятором характеризується посередньо, а відділом пробації як особа, що має високий ризик небезпеки для суспільства.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та наявність на утриманні дружини і двох малолітніх дітей.
Обтяжуючою покарання обставиною є рецидив злочину.
Апеляційний суд звертає увагу на позицію потерпілої сторони, яка в суді першої та апеляційної інстанцій щодо міри покарання покладалася на розсуд суду.
Між тим, суд бере до уваги, що така позиція потерпілого не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Суд апеляційної інстанції враховує конкретні обставини скоєного злочину, а саме застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Також апеляційний суд звертає увагу і на повторність вчинення кримінального правопорушення, що зумовлює високий ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 мінімальне покарання, визначене санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Апеляційний суд вважає, таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Підстав для застосування до ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, з урахуванням вказівок Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст.12 КК України, належить до категорії тяжких.
Обвинувачений є особою молодого віку, сиротою, раніше не судимий, слідчим ізолятором характеризується посередньо, а відділом пробації як особа, що має середній ризик небезпеки для суспільства.
ОСОБА_8 неодружений, працює експедитором.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , апеляційний суд відносить щире каяття та статус внутрішньо переміщеної особи.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Апеляційний суд бере до уваги думку потерпілого, який щодо міри покарання покладався на розсуд суду, що враховується судом в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Крім того, як встановлено під час апеляційного розгляду провадження, у доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що 30.07.2019 Роздільнянською місцевою прокуратурою Одеської області до Любашівського районного суду Одеської області направлений обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України.
З огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини вчинення злочину, суд апеляційної інстанції вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.2 ст.186 КК України.

На думку апеляційного суду, така міра покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Законних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з урахуванням вказівок Верховного Суду, апеляційний суд не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд апеляційної інстанції враховує, що вчинений обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких.
ОСОБА_9 є особою молодого віку, раніше не судимий, слідчим ізолятором характеризується посередньо, а відділом пробації як особа, що має середній ризик небезпеки для суспільства.
Обвинувачений неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, працює водієм-експедитором.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , є щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини.
Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Апеляційний суд звертає увагу на позицію потерпілої сторони, яка в суді першої та апеляційної інстанцій щодо міри покарання покладалася на розсуд суду, однак така позиція потерпілого не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Також під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що старшим слідчим СВ Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_22 повідомлено, що ОСОБА_9 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.187 КК України.
Враховуючи конкретні обставини скоєного злочину, а саме застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне призначити ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На думку апеляційного суду, таке покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
З урахуванням вказівок Верховного Суду підстав для застосування до ОСОБА_9 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд апеляційної інстанції не вбачає.
У зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, судове рішення підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України покарання із ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 січня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання з 03.09.2016 до 09.02.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання 03.09.2016 до 02.02.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з моменту затримання 03.09.2016 до 07.02.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді