Дата документу 22.03.2021 Справа № 937/7520/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/7520/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/490/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

розглянула 22 березня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополя, Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

На початку вересня 2020 року, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання, на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно, шляхом обривання верхівкових частин з незаконно вирощених нею кущів рослин коноплі, які зростали на території вказаного домоволодіння, без мети збуту, для особистого вживання, придбала особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Рослини коноплі залишила на даху господарської будівлі, де висушила їх, виготовивши тим самим особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс та незаконно зберігала його до 11 год. 11 вересня 2020 року, коли працівниками поліції при проведенні огляду місця події на даху господарської будівлі за вказаною адресою було виявлено та вилучено вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого відповідно до висновку експерта № 18-211 від 02.10.2020 в перерахунку на висушену речовину склала 21,944 гр.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 жовтня 2020 року ухваленого в порядку ст. 382 КПК України:
ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та їй призначено покарання у виді 1(одного) місяця арешту.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 1307 грн. 60 коп.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації її дій, не погоджуючись з оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання. Просить призначити їй покарання, не пов`язане з арештом та позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, призначаючи їй покарання не врахував її особистість, стан здоров`я та наявність неповнолітніх дітей.

Крім того вказує, що перебуває на обліку у лікарні та несвоєчасне отримання лікування може призвести до летального наслідку.

Також зазначає, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, які потребують її допомоги.

Вважає, що перебування в місцях позбавлення волі може вплинути на її стан здоров`я та психологічний стан дітей.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу обвинуваченої.
Обвинувачена у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, пославшись на наявність дітей, просила задовольнити її апеляційні вимоги та вказала на здатність частинами сплатити штраф.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, вказав про правильність висновку суду щодо призначення реального покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 382 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому суд апеляційної інстанції згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченою апеляційної скарги.

Разом з тим, доводи ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання, з огляду стану її здоров`я та наявності неповнолітніх дітей, судова колегія, виходячи з положень ст. ст. 50, 65 КК України, знаходить не безпідставними.

Так, згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з визначеної ст. 50 КК України мети покарання, яка визначає не лише каральну функцію, а і має спонукати до виправлення, беручи до уваги принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, судова колегія зауважує, що покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Натомість, за думкою апеляційної інстанції, призначене ОСОБА_7 районним судом покарання є невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченої внаслідок суворості.

Так, районний суд обставинами, що пом`якшують покарання визнавщире каяття, що є підтвердженим та не оспорюється сторонами.

Разом з тим, суд першої інстанції не в повній мірі врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до проступків, також суд не приділив достатньої уваги відомостям щодо особи обвинуваченої.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, судова колегія наголошує на положеннях ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При вирішенні питання про призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання та при оцінці доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно (а.п. 53), має трьох неповнолітніх дітей 2006, 2010, 2012 років народження (а.п. 50-52) та незадовільний стан її здоров`я і необхідність проходити лікування (а.п. 95-96), а також наявність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

При цьому, колегія суддів, звертаючись до змісту довідок про стан здоров`я ОСОБА_7 , зауважує про те, що остання має ряд захворювань і потребує постійної терапії, що засвідчує складність перебування обвинуваченої в місцях позбавлення волі.

Отже при апеляційному розгляді, судова колегія особисто сприймала та переконалась в тому, що позитивні відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка вважається раніше не судимою, виявляє щиросердне розкаяння з приводу вчиненого, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох неповнолітній дітей, які потребують її допомоги, наявність у обвинуваченої ряду захворювань - дають достатні підстави для висновку про можливість пом`якшення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч.1 ст. 309 КК України, з урахуванням положень ст. 53 КК України до грошового стягнення (штрафу) в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, враховуючи майновий стан обвинуваченої, колегія суддів вважає необхідним призначений штраф розстрочити виплатами певними частинами строком на 10 місяців.

Призначене покарання відповідатиме принципам гуманізму, справедливості та індивідуалізації, буде достатнім для перевиховання обвинуваченої і недопущення вчинення нею нових злочинів, тобто досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченій покарання зміні шляхом пом`якшення покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.10.2020 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, призначений штраф розстрочити виплатами по 1700 грн. щомісячно строком на 10 місяців.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4