КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.05.2021 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 до 10.06.2021 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання слідчого, або повернути слідчому клопотання від 30.04.2021 про продовження строку тримання під вартою, та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що при постановленні оскаржуваної ухвали мали місце істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення.
Клопотання слідчого, всупереч вимогам ч. 1 ст. 199 КПК України, подано до слідчого судді пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.03.2021 застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.05.2021, а клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою подано лише 05.05.2021.
Слідчий суддя розглянув клопотання слідчого з порушення правил територіальної підсудності, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводиться у Святошинському районі міста Києва, зокрема, відповідно до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 19.04.2021, протоколів допитів потерпілого від 11.02.2021, 18.02.2021 та 23.02.2021, двох протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 18.02.2021, протоколу огляду речей (відеозапису) від 23.02.2021, протоколу перегляду предмету від 18.02.2021, протоколу огляду речей від 19.03.2021, дані слідчі та процесуальні дії проведено в кабінетах 24 та 26, які знаходяться в приміщенні Головного слідчого управління Національної поліції України за адресою: місто Київ, бульвар Кольцова 22-А.
Органом досудового розслідування не доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_8 під вартою.
На думку захисника, заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, значно зменшилися, оскільки ОСОБА_8 сприяв стороні обвинувачення у проведенні досудового розслідування, зокрема під час допиту 19.04.2021 детально розповів про обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та відповів на всі уточнюючі запитання слідчого, а також за клопотанням сторони захисту до підозрюваного застосовано заходи безпеки, а саме переведено останнього із слідчого ізолятора до ізолятора тимчасового тримання.
Крім того, показання підозрюваного узгоджуються із доданими до клопотання матеріалами та вказують на те, що ОСОБА_8 не здійснював викрадення потерпілого та позбавлення його волі, а також не вчиняв відносно потерпілого розбою та вимагання.
Слідчий суддя не взяв до уваги стан здоров`я підозрюваного, який потребує хірургічної операції, та яку неможливо провести в умовах тримання під вартою.
Також, апелянт зазначав, що стороною захисту надано для слідчого судді копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_8 , яка спростовує доводи слідчого про відсутність у останнього місця реєстрації в Україні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001037, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст.189 КК України.
19.03.2021 о 21 год. 12 хв. ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у викраденні людини та незаконному позбавленні її волі, вчинене з корисливих мотивів організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 146 КК України; у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою, з кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 187 КК України; у вимаганні передачі чужого майна в особливо великих розмірах, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи та погрозами вбивства, вчиненому організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 189 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.03.2021 застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.05.2021 включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001037 від 28.10.2020, без визначення розміру застави.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 30.04.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001037 від 28.10.2020 до трьох місяців, тобто до 11.06.2021.
05.05.2021 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 11.06.2021 включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001037 від 28.10.2020, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.05.2021 задоволено клопотання слідчого, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_10 до 10.06.2021 включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України,є обґрунтованою.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_8 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, інших підозрюваних, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, спотворити або приховати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_10 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_10 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, повернення клопотання слідчому та застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що клопотання слідчого, всупереч вимогам ч. 1 ст. 199 КПК України, подано до слідчого судді пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Під час апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження посилання апелянта на те, що клопотання слідчого подане та розглянуто слідчим суддею з порушенням правил територіальної підсудності.
Так, у відповідності. до п. а) ч. 1 ст. 38 КПК Україниорганами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є, серед іншого, слідчі підрозділи органів Національної поліції.
Як убачається із матеріалів судового провадження, постановою заступника начальника Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 від 10.03.2021 про внесення змін до складу групи слідчих проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001037 доручено слідчим Головного слідчого управління Національної України, яке розташоване у м. Київ, вул. Богомольця, 10, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.
Та обставина, що окремі слідчі дії у даному кримінальному провадженні були проваджені за іншою адресою, не свідчить про порушення правил територіальної підсудності при зверненні слідчим із клопотанням до суду.
Твердження апелянта про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення.
Посилання захисника на те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, значно зменшилися, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується, що продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, можливості незаконно впливати на потерпілого, інших підозрюваних, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, спотворити або приховати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, їх підвищену суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.
Обставини, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, зокрема те, що ОСОБА_14 сприяв стороні обвинувачення у проведенні досудового розслідування, а також наявність у останнього місяця проживання, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , який потребує хірургічної операції, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки захисником до апеляційної скарги не долучено та під час апеляційного розгляду не надано належних доказів на підтвердження таких доводів.

Посилання захисника на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_10 підозри, є безпідставними, оскільки слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, згідно якого, «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
До завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про продовження щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 травня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3