Справа № 274/6513/20
Провадження № 1-в/0274/831/20
УХВАЛА

Іменем України

22.03.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника РВК №73 ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше судимого,
про приведення вироку суду у відповідність до діючого законодавства, -

в с т а н о в и в :

До Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 10.10.2017р. у відповідність до чинного законодавства.
Вказане клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 засуджено вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 10.10.2017 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.
Початок строку: 26.02.2018 року. Кінець строку: 26.03.2021 року.
Засуджений ОСОБА_4 з 09.07.2020 року відбуває покарання в ДУ „Райківська виправна колонія (№73). За час відбування покарання характеризується негативно, п`ять разів порушував вимоги режиму тримання, за що п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальнгості. На виробництві установи не працевлаштований, відношення до праці байдуже. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспілної необхідності у їх виконанні. Не приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно технічних навичок не прагне. Участі в роботі самодіяльних організацій не примає, відноситься до цього байдуже.
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, у зв`язку із чим ОСОБА_4 просив суд вирішити питання про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства.
Прокурор та представник виправної колонії просили суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні поклався на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просила привести вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 10.10.2017р. у відповідність до чинного законодавства та застосувати до засудженого ст. 82 КК України.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
На даний час засуджений ОСОБА_4 утримується та відбуває покарання в ДУ «Райківська виправна колонія (№ 73)».
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання у випадках, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 74 КК України.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.
Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджено вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 10.10.2017р. за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяць позбавлення волі.
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018, яким змін до ч. 3 ст. 185 КК України внесено не було.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким також може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно положень ч.7 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші кримінальні правопорушення та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
При регулюванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і відповідно при конкуренції загальних і спеціальних норм застосовуються спеціальні, якими якраз і є положення статті 154 КВК України.
Враховуючи, що ОСОБА_4 не пройшов встановлений Законом строк для повторного звернення з цього питання, оскільки звертався вже із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.10.2020 року в задоволенні клопотання відмовлено, тому звернення засудженого з даним клопотанням є передчасним.
Таким чином, враховуючи те, що санкція ч. 3 ст. 185 КК України не змінилась, засуджений на виробництві установи не працевлаштований і працювати не бажає, не став на шлях виправлення, суд вважає за доцільне у клопотанні засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 10.10.2017р. у відповідність до чинного законодавства та застосування до нього ст. 82 КК України відмовити.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 10.10.2017 року у відповідність до чинного законодавства та у застосуванні ст. 82 КК України - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1