Ухвала

04 березня 2021 року

м. Київ
справа №199/1819/20
провадження № 51-1132ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Вироком Амур-Нижньодгіпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.
Вирішено інші питання, визначені процесуальним законодавством.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2021 року вищевказаний вирок місцевого суду було змінено в частині розподілу процесуальних витрат.
Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду, засуджений оскаржив її у касаційному порядку.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та встановив, що її подано із порушенням п. 4 ч. 2 названої статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, у касаційній скарзі засудженого не міститься доводів допущення апеляційним судом таких порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування судового рішення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на зміст приписів статей 370, 374, 404, 412, 419 цього Кодексу. Зокрема, у скарзі засуджений лише посилається на загальні положення статей, однак які конкретно норми кримінального процесуального закону було порушено судом апеляційної інстанції та як саме ці порушення (на думку засудженого) вплинули на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не зазначає.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2021 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати засудженому.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3