Дата документу 19.05.2021 Справа № 554/2291/21
Провадження 1-кс/554/5007/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октбрського районного суду м. Полтави скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора,

в с т а н о в и в :

До суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову прокурора від 23.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000237 від 08.12.2020 року за ч. 1 ст. 364 КК України, в якій просив скасувати постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 23.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000237 від 08.12.2020 року за ч. 1 ст. 364 КК України.
У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги у відсутність їх представника.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя розглядає скаргу у відсутність слідчого, прокурора оскільки його відсутність не перешкоджає розгляду скарги.
Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги приходжу до такого.
Як встановлено з матеріалів скарги, ТУ ДБР, розташоване у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000237 від 08.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 364 КК, за заявою ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення слідчим СВ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській облсті ОСОБА_6 при здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001198.
23.12.2020 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління ДБР Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000237 від 08.12.2020 року за ч. 1 ст. 364 КК України.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові прокурора обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.
Як зазначено у постанові прокурора від 23.12.2020 року, процесуальною підставою для прийняття рішення про відмову у визнання особи потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.
При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
Причинний зв`язок має місце лише тоді, коли діяння виступає необхідною умовою, без якої неможливо настання наслідку. З цього випливають таки вимоги: причини (діяння) у часі повинна передувати наслідку; причина (діяння) не лише повинна передувати наслідку у часі, але й викликати його; причинний зв`язок має місце лише у разі, коли діяння є головною, визначальною умовою (фактором) настання суспільно небезпечного наслідку, тобто діяння слід розглядати як головну умову (причину) настання наслідків, якщо без нього суспільно небезпечні наслідки не настали б; діяння перебуває в причинному зв`язку з наслідками, якщо воно неминучістю викликає настання цього наслідку.
Вказана постанова прокурора мотивована тим, у заяві ОСОБА_4 від 19.05.2020 про кримінальне правопорушення, за якою були внесені відомості до ЄРДР, відсутні дані про заподіяння ОСОБА_4 тяжких наслідків, їх розрахунок та документальне підтвердження. Отже, прокурор прийшов до висновку, що на момент подання заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення, тому на даній стадії досудового розслідування, неможливо стверджувати про наявність у нього будь-якої шкоди та відповідно про наявність підстав для визнання його потерпілим.
З огляду на вказане, а також на відсутність на даний час очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано шкоди, суд приходить до висновку, що вказана постанова прокурора є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови прокурора, а тому скарга не підлягає до задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст. 220, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 24.05.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1