Справа № 206/1385/21
1-кп/206/142/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого суді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000783 від 12.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, та клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору та виклик свідків,
за участю прокурора ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2021 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України. Ухвалою суду від 02.04.2021 вказане кримінальне провадження було призначено до підготовчого судового засідання на 07.04.2021 о 12 год. 00 хв. Перед початком підготовчого судового засідання до канцелярії суду надійшли клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору та виклик свідків. В підготовчому судовому засіданні прокурор в обґрунтування поданого клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню зазначив наступне. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.146 КК України які відповідно до ст.12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а тому є наявність ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст.177 КПК України який свідчить про те, що ОСОБА_3 усвідомлює, що він обвинувачується у скоєнні злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, усвідомлюючи про покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Крім того, існує наявність ризику передбаченого у п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який свідчить про те, що ОСОБА_3 , знаходячись на свободі, може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відоме місце мешкання останніх, так як вони всі мешкають на території ж/м Ігрень, Самарського району у м. Дніпро, а також усвідомлює, що вручене йому письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, базується, у тому числі, на показаннях свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні. А відтак застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Враховуючи викладене, просив клопотання з наведених у ньому підстав задовольнити. Разом з тим, просив суд відмовити в задоволенні заявленого клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики зазначені в ст. 177 КПК України доведені та обґрунтовані відносно останнього, на підставі вищевикладеного підстави для зміни запобіжного заходу відсутні. Окрім того, просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки підстави для повернення відповідно до норм ст. 291 КПК України відсутні, за цих обставин просив відмовити в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору, щодо клопотання ОСОБА_7 про виклик свідків також заперечував. Потерпіла в підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , вважала за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, проти заявлених клопотань захисників адвокатів заперечувала. Захисник-адвокат ОСОБА_6 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , вважав що наведені ризики в клопотанні прокурора є необґрунтованими. Разом з тим, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби відносно ОСОБА_3 зазначивши що на теперішній час ризики, які раніше були встановлені досудовим розслідуванням відповідно до вимог статті 177 КПК України зменшилися, а деякі взагалі втратили своє значення з огляду на наступне. При первинному обранні запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та продовженням цього заходу у відношенні ОСОБА_3 , слідчі судді виходили з того, що останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 115 КК України і тяжкість покарання, передбаченого санкцією цієї статті, що могла загрожувати ОСОБА_3 унеможливлювало обрання відносно нього будь-яких інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, з можливістю надання внесення застави. В подальшому, 29.03.2021 ОСОБА_3 було змінено підозру, та перекваліфіковано його дії з ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 та ч.3 ст.146 КК України, що на його думку, значно знижує ризики наведені стороною обвинувачення, а деякі з них зовсім втрачають свою доказовість та належність перед судом. Так, ОСОБА_3 має середню-спеціальну освіту, перебуває в цивільному шлюбі зі ОСОБА_11 , має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4 , 16.05.2020 трагічно втратив малолітнього сина внаслідок злочину - вбивства (де ОСОБА_3 має статус потерпілого розгляд вказаного провадження наразі триває в Самарському районному суді м. Дніпропетровська, справа за №206/4782/20), працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Враховуючи викладене, вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби, із урахуванням інкримінованих ОСОБА_3 обставин вчинених кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, даних про особу обвинуваченого, буде достатнім для тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки обвинуваченого. За вказаних підстав просив задовольнити клопотання. В призначенні обвинувального акту до судового розгляду заперечував, підтримав клопотання захисникаадвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору, в разі відмови в поверненні обвинувального прокурору, просив задовольнити клопотання ОСОБА_7 про виклик свідків. Захисник-адвокат ОСОБА_7 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, підтримав клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 просив його задовольнити. Разом з тим заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, з підстав невідповідності вимог ст. 291 КПК України, а саме. Як встановлено з обвинувального акту від 31.03.2021 по кримінальному провадженні під №0000783, в ньому міститься посилання на висновки судово-медичної експертизи №482/НЕ від 11.11.2020 та №482/НЕ/11 від 05.02.2021, вказане є посиланням на докази та суперечить положенням ч. 2 ст. 291 КПК України. Посилання на докази в обвинувальному акті утворює дисбаланс між правами обвинувачення та захисту. Зазначені обставини до того ж суперечать принципам верховенства права й неупередженості суду, безпосередності дослідження ним доказів. Так, викладені обставини, а саме розкриття сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду кримінального провадження по суті, фактичне ставить вже на цій стадії провадження сторону захисту у нерівноправне у зрівнянні зі стороною обвинувачення становище, що суперечить принципам рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України, підлягає обов`язковому застосуванню. Враховуючи зазначені обставин, просив повернути обвинувальний акт прокурору. Разом з тим зазначив, що у разі винесення судом рішення про відмову в задоволенні його клопотання про повернення обвинувального акту, просив задовольнити клопотання про виклик свідків в судове засідання, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Захисник-адвокат ОСОБА_10 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 ,в підготовчому судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі, щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду заперечував. Клопотання захисників-адвокатів ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, в разі відмови в поверненні обвинувального прокурору, просив задовольнити клопотання ОСОБА_7 про виклик свідків Суд, вивчивши обвинувальний акт з додатками, дослідивши клопотання прокурора та захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вислухавши думку учасників процесу, приходить до наступного. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 1, 2 ст. 8 КПК України). Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Пунктом третім частиною третьою ст.314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу. У відповідності до вимог чинного КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 цього Кодексу. Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, навів вичерпний перелік ряду відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту. Суд, перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні вважає, що вказаний документ відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення. Разом з тим, суд, зазначає, що Державне обвинувачення процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Відповідно до положень ст. 337 КПК України прокурор в ході судового розгляду може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи, а суд, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення. Таким чином, до доводів сторони захисту на ту обставину, що в обвинувальному акті по вказаному кримінальному провадженні міститься посилання на висновки судово-медичних експертиз №482/НЕ від 11.11.2020 та №482/НЕ/11 від 05.02.2021, як на докази вини обвинувачених, що суперечить положенням ч. 2 ст. 291 КПК України, суд відноситься критично, оскільки відповідно до висновків вказаних експертиз встановлено лише наявність та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_14 , які на даному етапі не підтверджують та не спростовують вини обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у інкримінованих останнім кримінальних правопорушень, та які мають бути досліджені судом безпосередньо в сукупності з іншими доказами під час проведення судового слідства. Інші доводи в клопотанні сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору фактично зводяться до непогодження з направленням обвинувального акту до суду. За таких обставин, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні. Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню справи до слухання, судом не виявлено. Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. Вирішуючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , та письмове клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби відносно обвинуваченого ОСОБА_3 та доводи обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 3 15 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Як слідує з рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» суд повинен розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів щодо обвинуваченого. В рішенні «Прокопенко проти України» від 20.01.2011 ЄСПЛ зазначив, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою. ЄСПЛ у рішеннях «Ігнатов проти України» від 15.12.2016, «Наконечний та інші проти України» від 11.01.2018, «Міхайлов та інші проти України» від 11.01.2018 вказав, що, продовжуючи тримання заявника під вартою та відмовляючи у задоволенні його клопотань про звільнення, національні суди здебільшого посилались на аналогічні підстави, наведені при його затриманні, та не додавали жодних нових деталей. Крім того, на жодному етапі національні суди не розглядали можливості застосування альтернативних запобіжних заходів. З огляду на це, а також на свою попередню практику у справах проти України, Європейський суд встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції. В пункті 33 Рішення Європейського Суду «W. Проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), ser.A, no.254, від 26.01.1993 зазначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою.(Рішення у справі «Томазі проти Франції» (Томаві v France), Ser A No 241-A, від 27.08.1992). А тому, наразі, посилання прокурора на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 , у разі визнання його винним не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в підготовчому судовому засіданні, враховуючи, що обвинувачений з 22.10.2020 перебуває під вартою, оскільки сама по собі, дана обставина, не може слугувати виправданням тривалого тримання під вартою особи. Між тим, суд звертає увагу, що подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою(sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (Рішення від 21 грудня 2000 р. у справі «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80). Як вбачається зі змісту обвинувального акта та з обставин, встановлених в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 має зареєстроване та фактичне місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Разом з тим, в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 має середню-спеціальну освіту, перебуває в цивільному шлюбі зі ОСОБА_11 , має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та санкція вказаних правопорушень передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Таким чином, враховуючи тяжкість покарань, які ймовірно може бути призначене обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання останнього винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, останній, перебуваючи під загрозою застосування такого покарання, може переховуватися від суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 в розшук не оголошувався, має зареєстроване та фактичне місце проживання, не офіційно працював робітником до застосування запобіжного заходу. Відомостей про те, що обвинувачений готує вчинення інших кримінальних правопорушень суду не надано, а враховуючи строк його перебування під вартою з 22.10.2020, суд повинен розглянути можливість застосування іншого (альтернативного) запобіжного заходу щодо обвинуваченого, що узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ. Крім того, суд звертає увагу на те, що інші обвинувачені по вказаному кримінальному провадженню, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, наразі не перебувають під вартою, що не дає підстав суду вважати, що наведені ризики прокурором відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існують на теперішній час. За таких обставин суд зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, оскільки обрання даного запобіжного заходу без належного обґрунтування буде неспівмірним меті цього заходу. Крім того, суд не може вважати належною та достатньою підставою посилання прокурора на наявність ризиків - переховування від органів досудового слідства або суду, впливу на свідків та потерпілу та вчинення нового кримінального правопорушення, як наслідок обрання на цій підставі тримання під вартою, оскільки КПК України передбачена можливість контролю за відповідною особою, шляхом застосування електронних засобів та шляхом покладення на нього процесуального обов`язку утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками по даному кримінальному провадженню, не відлучатися із м. Дніпра без дозволу прокурора або суду. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Однак, прокурор в судовому засіданні та в своєму клопотанні взагалі ніяк не обґрунтовує недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку із чим, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби застосуванням, з покладанням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, що в свою чергу забезпечить належну поведінку обвинуваченого на час розгляду справи в суді, в зв`язку із чим, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 в підлягає частковому задоволенню Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 9,314,315,177,178,181,331, 372 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000783 від 12.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України задовольнити частково.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000783 від 12.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України задовольнити частково.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год., за місцем його мешкання за адресою: по АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю, строком до 60 днів, тобто до 04.06.2021 включно до 12 год.00 хв. та покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня, не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати за кожним викликом суду;
- не відлучатися з м. Дніпра, без дозволу суду;
- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;
- за наявності паспорту для виїзду за межі України здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утриматись від спілкування з потерпілою та свідками по кримінальному провадженню під № 0000783 в позапроцесуальний спосіб;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити термін дії зазначених процесуальних обов`язків протягом двох місяців з дня обрання запобіжного заходу, а саме з 07.04.2021.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти із залу суду, негайно.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год. із застосуванням електронного засобу контролю, передати до виконання ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год. із застосуванням електронного засобу контролю, і повідомити про це слідчого, прокурора, суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 .
В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.
Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000783 від 12.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 121, ч. 3 ст. 146 КК України, призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.04.2021 на 13 год. 00 хв.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про здійснення виклику осіб, а саме: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для допиту в судовому засіданні в якості свідків - задовольнити в порядку п. 4 ч. 1 ст. 315 КПК України.
Викликати в судове засідання в якості свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1