Справа № 453/489/21
№ провадження 1-кп/453/82/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2021 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
за участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 04.03.2021 року вироком Сколівського районного суду Львівської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України,-
ОСОБА_4 в період часу з 01.01.2021 року по 06.02.2021 року, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи вимоги ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно систематично вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілій ОСОБА_5 , а саме викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання, за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, відносно своєї матері, однак 18.03.2021 року в черговий раз вчинив щодо неї психологічне насильство.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.
Так, 18.03.2021 року, близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_4 , не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 , а саме: перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою : АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої, а саме: викликало у неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.
Таким чином, своїми діями, що виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи (матері), з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 1261 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вказані вище щодо часу, місця, способу вчинення ним кримінального правопорушення, яке зазначене в обвинуваченні, не оспорював та дав показання, що відповідають опису подій, які сформульовані в обвинувальному акті щодо систематичного психологічного насильства по відношенню до ОСОБА_5 . Повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Просить його суворо не карати, оскільки він щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинуваченого, оцінивши всі здобуті по справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 1261 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває в близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, наслідки та обставини вчиненого ним правопорушення.
У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно п.3 вище зазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно висновку, наданого в досудовій доповіді Сколівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, складеної 22.04.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , вбачається, що існує дуже високий ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення. На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).
Враховуючи вище наведене, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, крім обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини скоєного правопорушення, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, востаннє 04.03.2021 року вироком Сколівського районного суду Львівської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин, відповідно до положень ст. ст. 89-90 КК України, судимості не погашені, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, тому з урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання необхідне для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень в межах санкції ст. 1261 КК України у виді позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання із числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, який розкаявся у вчиненому, суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на нього частину обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Слід також врахувати, що ОСОБА_4 04.03.2021 року засуджений Сколівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 220 (двісті двадцять) годин. Згідно інформації наданої 22.04.2021 року Сколівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, ОСОБА_4 до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив та жодної години не відпрацював.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю вироків, на підставі ч.ч.1,2,4 ст.71 КК України суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип повного приєднання покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04.03.2021 року до покарання, яке призначається за даним вироком.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Судових витрат на залучення експертів та речових доказів у даному кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373-374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, п.п «г». п.1 ч. 1 ст.72, ст.73 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04.03.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 27 (двадцяти семи) днів позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя