У Х В А Л А

27 серпня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

за відсутності: потерпілої - ОСОБА_6 , законного представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000724 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нерюнгі Республіка Саха (Якутія), є громадянином України, має неповну середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 07.05.2004 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки; 2) вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 07.06.2007 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 289, частиною 3 статті 186, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 162 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 5 років; 3) вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 08.11.2007 за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, із застосуванням частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України, до позбавлення волі на строк 5 років; 4) вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06.09.2012 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 5 років; 5) вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 06.02.2018 за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України до громадських робіт на строк 100 годин; також на розгляді Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження, у якому обвинувачується за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 152 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта від 19.10.2020 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчиненому щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди за наступних обставин: В червні-липні 2019 року ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з малолітньою падчеркою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дочкою його співмешканки ОСОБА_8 , тобто з особою, з якою він перебував у сімейних відносинах та яка не досягла чотирнадцятирічного віку, достовірно знаючи про вищевказані обставини, маючи умисел на зґвалтування ОСОБА_6 та діючи з цією метою, умисно та протиправно, користуючись відсутністю в домоволодінні сторонніх осіб, викликав її до приміщення гаражу, розташованого на території зазначеного домоволодіння, де зачинив двері зсередини на запірний пристрій. Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи свої дії, з метою подавити опір ОСОБА_6 застосував до останньої фізичне насильство шляхом прикриття своєю долонею її рота, щоб вона не мала змоги кричати та привернути уваги сторонніх осіб, та зняття із ОСОБА_6 одягу, а саме шорт, футболки та трусів, повалив потерпілу спиною на підлогу, де усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій та їх наслідків у вигляді порушення статевої недоторканості особи, з якою він перебував у сімейних відносинах та яка не досягла чотирнадцятирічного віку, та бажаючи їх настання, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_6 без її добровільної згоди з використанням власних геніталій.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначила, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого частиною 4 статті 152 Кримінального кодексу України, дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, та вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, що свідчить на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 проти клопотання заперечували, просили про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. На обґрунтування своєї позиції вказали на тривалість строку перебування обвинуваченого під вартою та відсутність ризиків, що виправдовують таку тривалість тримання під вартою. Сама лише тяжкість обвинувачення не є підставою для застосування виключно тримання під вартою і не виключає можливість застосування інших запобіжних заходів. У разі застосування домашнього арешту обвинувачений повідомив, що має намір проживати за адресою своєї співмешканки ОСОБА_9 в с. Гусарівка.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 2 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно пункту 1"с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області 04 вересня 2020 року застосував запобіжний захід - тримання під вартою, а під час судового провадження строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 визначено до 28 серпня 2021 року.

Кримінальне провадження на розгляд до Зміївського районного суду надійшло 25.08.2021.

Враховуючи, що в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судове провадження не може бути завершене, суду належить розглянути питання доцільності повторного продовження тримання обвинуваченого під вартою.

На час підготовчого засідання сторонами не надано будь-яких доказів того, що зменшилися ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або змінилися обставини, передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 а також і на час продовження його дії.

Обвинувачення ОСОБА_4 , який має непогашені судимості, зокрема за тяжкі злочини, у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 152 Кримінального кодексу України, у поєднанні з тяжкістю покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, вказує на існування ризиків переховування від суду.

Відомості щодо минулих судимостей, а також наявності обвинувачення ще в іншому кримінальному провадженні, що розглядається іншим судом, вказують на суттєвий ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

На цей час судом не допитані потерпіла та свідки, що свідчить про існування ризику незаконного впливу на них.

Наведені вище обставини в сукупності вказують на те, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу під час досудового розслідування не зменшилися і продовжують існувати, а також на неможливість забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, передбачених статтею 42 Кримінального процесуального кодексу України, та усунення ризиків продовження ним протиправної поведінки без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, застосований запобіжний захід - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин належить задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави у цьому кримінальному провадженні не визначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 177, 181, 183, 199, 314, 315 Кримінального процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" на строк до 25 жовтня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1