Справа № 462/5290/20
провадження 1-кс/462/866/21
У Х В А Л А

25 травня 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся в інтересах ОСОБА_5 до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 30.10.2020 року у межах кримінального провадження № 0001583 від 26.08.2020 року на майно ОСОБА_5 , а саме: будівлю лазні-пральні, котельні та земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вказаний арешт накладено необґрунтовано, оскільки, на думку адвоката, передчасно ввести мову про нібито порушені права потерпілих у кримінальному проваджені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , тому що вказані особи не є претендентами на майно ОСОБА_5 ; відсутні будь-які судові рішення або рішення органів державної влади про незаконність проведення реєстраційних дій з вказаним майном; нерухоме майно на яке накладено арешт не відповідає ознакам речових доказів; на нерухоме майно накладено арешт в цивільних справах, і тому відсутня потреба в арешті того ж майна у кримінальному проваджені; ОСОБА_5 має статус третьої особи у кримінальному проваджені, а відтак виключно прокурор міг подавати клопотання про арешт майна. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні старший слідчий СВ відділу поліції № 1 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, зазначивши, що відсутні правові підстави для скасування арешту майна на даній стадії проведення досудового розслідування, просить у задоволені клопотання відмовити.

Заслухавши доводи адвоката, старшого слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ відділу поліції № 1 ЛРУП ГУНП у Львівській області (попередня назва СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області) перебувають матеріали кримінального провадження № 0001583 від 26.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 361, ч.3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2020 року було задоволено клопотання старшого слідчого Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна; накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку площею 0,3494 га, кадастровий номер :06:018:0128, що розташована по АДРЕСА_1 ; будівлі лазні-пральні, площею 543,7 кв.м, що позначена на плані літерами А-1 та А-1 та котельні, площею 134,3 кв.м під літерою Б-1, що розташовані по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , заборонивши ОСОБА_5 та будь-яким іншим особам розпоряджатись та відчужувати вказане майно, зокрема, заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям та приватним виконавцям, Державному підприємству «СЕТАМ» (), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення будь-якого іншого обтяження, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, продажу з аукціонів, відкритих торгів, тощо).

Так, порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначається, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення (п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Отже, зважаючи на приписи ст. 309 та ст. 174 КПК України, а також керуючись принципом правової визначеності, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах, слідчий суддя приходить висновку, що у випадку коли особа (підозрюваний, інший власник або володілець майна) вважає накладення арешту необґрунтованим, з цієї підстави він може: 1) оскаржити відповідну ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку, або 2) заявити клопотання про скасування арешту такого майна на підставі ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що реалізація права на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим заходом забезпечення кримінального провадження. Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутності потреби в подальшому застосуванні такого засобу забезпечення.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2020 року вбачається, що арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів, а також, з урахуванням того, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою запобігання подальшого відчуження майна, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким відповідно до пояснень старшого слідчого ОСОБА_4 30.10.2020 року будуть вручені пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілих, а також з метою відшкодування збитків, завданих вчиненим злочином.

Слідчий суддя також зазначає, що 03.11.2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 30.10.2020 року, покликаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та невмотивованою, а арешт на майно накладено необґрунтовано.

19.11.2020 року ухвалою Львівського апеляційного суду постановлено: ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 30.10.2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 без задоволення.

У мотивувальній частині ухвали Львівського апеляційного суду від 19.11.2020 року зазначається, що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що існують передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою запобігання подальшого відчуження майна, що може призвести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а не накладення арешту на вказане майно створює реальну загрозу заподіяння матеріальної шкоди ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також з метою відшкодування збитків, завданих вчиненим злочином.

Таким чином, ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 30.10.2020 оскаржувалась до Львівського апеляційного суду, однак не скасована, набула законної сили, а відтак підлягає виконанню.

Оскільки слідчий суддя на цій стадії кримінального провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а зобов`язаний лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити про можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є накладення арешту на майно, слідчий суддя констатує, що захистом ставиться більш високі вимоги для перевірки обґрунтованості прийнятого слідчим суддею залізничного районного суду м. Львова, ніж передбачено законом. Слідчий суддя, на відміну від апеляційних судів, не наділений повноваженнями щодо констатування невірного або безпідставного застосування слідчими суддями норм процесуального права, а також питання законності прийнятого ними рішення. При розгляді клопотання про скасування арешту майна слідчий суддя повинен перевіряти факт продовження існування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження та обґрунтованість прийнятого рішення.

Обґрунтованість рішення суду досягається повнотою, всебічністю та безпосередністю дослідження матеріалів справи, на які посилаються сторони під час судового засідання, правильною оцінкою таких доказів, переконливим та логічним мотивуванням висновку суду, який відповідає встановленим обставинам справи, дослідженим у судовому засіданні, а також встановлені обставини повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

З оскаржуваного рішення вбачається, що постановляючи ухвалу, слідчою суддею було надано повну та вичерпну оцінку встановленим досудовим розслідуванням обставинам справи.

У сукупності викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що ухвала від 30.10.2020 року містить обґрунтування накладення арешту, слідчим суддею досліджено було всі наявні докази, повно і всебічно з`ясовано обставини, а тому підстав для її скасування з зазначеного приводу не має.

Твердження адвоката ОСОБА_3 , що ухвала від 30.10.2020 року перешкоджає ОСОБА_5 у здійсненні підприємницької діяльності є неспроможними, оскільки вказаною ухвалою не заборонялося ОСОБА_5 користуватися будівлею лазні-пральні, котельні та земельною ділянку по АДРЕСА_1 , а відтак, остання ніяким чином не позбавлена можливості використовувати вказані об`єкти у підприємницькій діяльності та отримувати від цього дохід.

На особливу увагу заслуговує той факт, що клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна взагалі не містить ніякого обґрунтування того, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні вказаного заходу.

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя, оцінюючи розумність та спів розмірність обмеження прав ОСОБА_5 завданням кримінального провадження у зазначеному випадку, вважає, що на даній стадії кримінального провадження загальносуспільний інтерес обмеження права ОСОБА_5 щодо вищевказаних об`єктів нерухомості, шляхом продовження існування обмеження - накладеного на них арешту для цілей кримінального провадження, переважає право такої особи на відчуження та мирне розпорядження цим майном. Саме тому, з огляду на суспільну небезпечність діяння і його можливі наслідки, застосування арешту майна не порушує справедливого балансу між інтересами власника такого майна і завданнями кримінального провадження. Крім цього, ОСОБА_5 не позбавлена можливості користуватися арештованим майном.

Також, слідчим суддею не встановлено порушення прав ОСОБА_5 як власника майна тією мірою, яка б переважила на час розгляду клопотання суспільний інтерес щодо необхідності у накладенні арешту на дане майно.

При цьому, слідчий суддя враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання з підстав, зазначених у ньому слід відмовити.

Керуючись ст. 174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.