Справа № 183/2772/21
№ 1-кп/183/1057/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 16 серпня 2021 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000181 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хотин Чернівецької області, громадянина України, несудимого, освіта середньо-спеціальна, розлученого, маючого на утриманні 1 неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №48 (по стройовій частині) від 28 лютого 2015 року, старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

1 квітня 2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №79 старшого солдата ОСОБА_3 було призначено на посаду старшого сапера групи інженерного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

5 травня 2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №106 старшого солдата ОСОБА_3 було увільнено від займаної посади.

Старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39 зазначено, що до ст. 407 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 4, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

27 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, та незаконно перебував за межами військової частини до 22 квітня 2021 року.

Таким чином, 27 березня 2015 року старший солдат ОСОБА_3 умисно самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини до 22 квітня 2021 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював, повністю їх підтвердив, зазначив, що, дійсно, у вказаний в обвинувальному акті період, самовільно залишив військову частину у зв`язку зі смертю матері, поїхав додому через вказані сімейні обставини, потім став працювати в Польщі, а пізніше повернувся до військової частини. В скоєному щиро кається. Просив суд суворо його не карати.

У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень статті 65 КК України та враховує, що ОСОБА_3 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, несудимий, має на утриманні неповнолітню дитину 2015 року народження. Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, тобто через смерть його матері, про що надано суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 .

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, з`явлення із зізнанням, вчинення, кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, майнового стану останнього, враховуючи те, що ОСОБА_3 вину визнав повністю, разом з обставинами, які пом`якшують покарання, дає суду підстави при призначенні покарання ОСОБА_3 застосувати ст.69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтею 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до з вимог ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це органу пробації за місцем проживання шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1