Справа № 538/668/20
Номер рядка звіту 18
В И Р О К
іменем України

23 лютого 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 26.01.2020, за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заводське Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, невійськовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за наступних обставин.

25.01.2020, приблизно о 18 годині 00 хвилин, у магазин «Оксана», в м. Заводське, Лохвицького району, по вул. Ватутіна, 59, прийшов ОСОБА_5 разом із своїм товаришем ОСОБА_7 для відпочинку та сіли за одним із столиків у залі для відвідувачів. У цей час за сусіднім столом сидів ОСОБА_4 із своїми товаришами. Обидві компанії розпивали спиртні напої та відпочивали. Приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у залі для відвідувачів, проявляючи бажання показати свою вищість та винятковість, розгнуздане самолюбство, пов`язане з неповагою до особи, людської гідності та байдуже ставленням до законів і правил поведінки, став поводити себе зухвало, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки та моральності, спілкування між людьми, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. Вказані дії проявилися в тому, що він, будучи агресивно налаштований, безпричинно розв`язав конфлікт із відвідувачем вказаного закладу - ОСОБА_5 . Так, ОСОБА_4 почав кричати на ОСОБА_5 , застосовуючи при цьому ненормативну лексику та махаючи обома руками, став наближатися до останнього, провокуючи цим бійку. Відреагувавши на зауваження продавця закладу щодо припинення своєї протиправної поведінки, ОСОБА_4 з метою продовження хуліганських дій запропонував ОСОБА_5 вийти із приміщення на вулицю, щоб продовжити безпричинну сварку. Після цього ОСОБА_4 разом із своїми товаришами та ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 вийшли із вказаного магазину. Перебуваючи на порозі магазину «Оксана», ОСОБА_4 кулаком правої руки наніс ОСОБА_5 , який стояв напроти нього у вертикальному положенні, один удар в ліву частину нижньої щелепи, внаслідок чого останній впав спиною на тверде та рівне покриття підлоги літньої тераси. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 29.02.2020 від завданого удару кулаком ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового відростка, яке за ступенем тяжкості відноситься як ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 носять хуліганський мотив, оскільки були направлені на нехтування загальноприйнятими правилами поведінки та моральності, добропорядності, свої протиправні дії вчиняв відкрито, не звертаючи уваги на інших людей, що свідчить про уявну ним безкарність.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.

Крім того ОСОБА_4 25 січня 2020 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у магазині «Оксана», що знаходиться в м. Заводське Лохвицького району Полтавської області, по вул. Ватутіна, 59, маючи злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, запропонував останньому вийти із приміщення магазину. Після цього, ОСОБА_4 , разом зі своїми товаришами, та ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 вийшли із вказаного приміщення. Перебуваючи на порозі магазину «Оксана», ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом та з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс ОСОБА_5 , який стояв обличчям до нього у вертикальному положенні, один удар в ліву частину нижньої щелепи, внаслідок чого останній упав на спину твердої рівної поверхні підлоги літньої тераси.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 25 від 29.02.2020 злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового відростка, яке за ступенем тяжкості відноситься як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав. Просив його виправдати, оскільки вважає, що прокурором не доведено його вину. Суду пояснив, що 25 січня 2020 року ввечері відпочивав зі своїми знайомими в кафе «Оксана». Він спочатку не пив, а потім випив пива. Через хвилин 15 прийшов ОСОБА_8 з Шевченком, які сіли за сусідній столик десь за півметра від них. Конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не було. Потім хвилин через 15 Скок почав чіплятися до нього, проявляти агресію, піднімати голос, нецензурно лаявся і попросив вийти на вулицю, на що він погодився. Скок лаявся на нього через те, що він не правий, але яка саме була тема розмови, не пам`ятає, можливо тема політики. На вулицю вийшли він, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , решта залишились всередині приміщення. Як тільки він вийшов на вулицю Скок підсочив та напав на нього, вдаривши його правою рукою в губу. Хлопці, що були на вулиці, розборонили їх. Потім він зайшов назад у приміщення, а ОСОБА_8 залишився на вулиці. Біля магазину нікого не було, лише повз магазину проходили люди. Скок і ОСОБА_10 були на вулиці приблизно 30 хвилин, потім вони зайшли у кафе разом з двома поліцейськими. Після конфлікту він знаходився в кафе близько 30 хвилин. Чи були у ОСОБА_9 тілесні ушкодження він не знає. А у нього від удару ОСОБА_9 були незначні ушкодження. Однак до лікарні з приводу отриманих ушкоджень він не звертався. В поліцію заяву також не писав. Через двоє суток, коли його опитували поліцейські, він повідомив їм, що його вдарив ОСОБА_8 . Він припускає, що хтось інший вдарив ОСОБА_9 , оскільки останній чіплявся до всіх відвідувачів у кафе. Свідка ОСОБА_12 він взагалі не бачив біля кафе, оскільки його там не було. Крім того він не довіряє його показам, так як він працював з ОСОБА_10 разом на заводі, тому зацікавлений у справі.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 25 січня 2020 року близько 18 години він разом зі своїм другом ОСОБА_7 прийшли в кафе «Оксана», що знаходиться на вул..Ватутіна в м.Заводське Лохвицького району, сіли за один із столиків та замовили собі горілку та пиво. Сиділи вони вдвох, спілкувалися, нікого не займали. За сусіднім столиком сиділа компанія, в якій відпочивав ОСОБА_4 . Вони знайомі з ОСОБА_4 та здоровкаються, коли зустрічаються. Компанія Трикоза також вживала алкогольні напої, вони між собою спорились та лаялись. Трикоз двічі до нього підходив і чіплявся, потім запропонував вийти на вулицю, на що він погодився. Як тільки він вийшов на вулицю, то ОСОБА_13 відразу наніс йому удар правою рукою в щелепу зліва, він чого він впав. У нього пішла кров, друг ОСОБА_14 надавав йому допомогу, давав серветки. Потім до нього підійшов брат ОСОБА_13 , посвітив телефоном і сказав, що все нормально. Коли він повернувся у кафе, то зрозумів, що у нього щелепа не на місці. Потім він викликав поліцію. Поліцейські приїхали швидко, він їм все розповів, що сталось, і вони відвезли його до лікарні, де його обстежили та сказали, що треба їхати в Полтаву робити операцію. Лежав у лікарні в Полтаві з 26 січня по 06 лютого 2020 року, там його прооперували та вставили металеву пластину, тому протягом 4 місяців у нього не відкривався рот. Коли його виписали з лікарні, до нього приїжджав ОСОБА_13 та пропонував помиритися, говорив, що заплатить за лікування. Проте коли ОСОБА_13 зрозумів, що сума немаленька (близько 40тис гривень), відмовився відшкодовувати заподіяну шкоду.

Щодо обвинувачення за ч.1 ст.296 КК України
На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, прокурором надані наступні докази:
- показання допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 25 січня 2020 року, близько 18 години він разом зі ОСОБА_9 прийшли до кафе. Вони взяли спиртні напої та сіли за вільний столик. Компанія ОСОБА_15 вже сиділа за сусіднім столом на відстані півтора метри від їх столика. Трикоз зі своєю компанією розпивали спиртні напої. Скок сидів спиною до компанії обвинуваченого, а він обличчям. Трикоз підійшов до їх столику та почав розмовляти зі ОСОБА_9 , одночасно активно жестикулювати і провокувати нецензурною лексикою. Розмова була ні про що. Трикоз висловлювався нецензурною лайкою на ОСОБА_9 . Другий раз, як підійшов ОСОБА_13 , знову розмова була ні про що, лише нецензурна лексика та жестикуляція. Третій раз він підійшов через десять хвилин і запропонував ОСОБА_9 вийти з кафе, на що ОСОБА_8 погодився, щоб у кафе не було бійки. З кафе спочатку вийшов він, за ним вийшов ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та брат Трикоза. Хто ще виходив, не пам`ятає. Майже відразу Трикоз ОСОБА_16 наніс один удар кулаком правої руки ОСОБА_9 , від чого останній упав на спину. Потім до ОСОБА_13 кинувся його брат і відвів його у кафе. У ОСОБА_9 пішла з носа кров. Інших ушкоджень помітно не було. Він підійшов до потерпілого, щоб йому допомогти. Потім підійшов ОСОБА_17 та почав світити телефоном на обличчя ОСОБА_9 , щоб оцінити ушкодження. Він зі ОСОБА_9 залишився біля кафе, а компанія ОСОБА_13 зайшла в кафе. Скок викликав поліцію зі свого телефону. Після приїзду поліцейські запитувати, що сталося. Потім поліцейські зайшли у кафе, а через кілька хвилин вийшли та запитали у ОСОБА_9 , чи буде він писати заяву. Скок відповів, що буде. Патрульні відвезли ОСОБА_9 у ОСОБА_18 до лікарні. Після чого ОСОБА_9 була написана заява. Також ОСОБА_7 пояснив, що за столом ОСОБА_13 сидів ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , брат ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та інші. Їх було багато, одні приходили, а інші йшли. Більше ніхто з компанії Трикоза до ОСОБА_9 не чіплявся. Конфліктів у ОСОБА_13 та ОСОБА_9 не було раніше, але вони знали один одного. Коли він виходив із кафе, то бачив, що ОСОБА_22 підходив до закладу, але в кафе його не було. Де останній потім подівся, він не бачив. Він брав у кафе хустинки для ОСОБА_9 , а компанія ОСОБА_13 сиділа відпочивала, ніби нічого не сталось. Скок в приміщенні кафе не падав. Потерпілий Трикозу ударів не завдавав;
- показання допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що 25 січня 2020 року близько 19 години, проходячи повз кафе, захотів придбати пляшку пива. Біля кафе побачив, що ОСОБА_23 наніс удар ОСОБА_24 . Він бачив лише один удар. Він знаходився на відстані восьми дев`яти метрів від потерпілого та обвинуваченого. Побачивши це, він розвернувся та пішов звідти. Він був сам. Біля кафе було скупчення людей. З них він впізнав ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Лише в момент удару він побачив ОСОБА_13 . Поріг кафе був достатньо освітлений. Також пояснив, що знайомий зі ОСОБА_9 , але своїм другом його не вважає. Із ОСОБА_10 також знайомий, колись працював з ним на цукровому заводі. Трикоза знає як жителя села. Неприязних стосунків з обвинуваченим не має;
- протокол проведення з потерпілим ОСОБА_5 слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 20.03.2020, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав механізм нанесення йому удару (а.с.80-86);
- протокол проведення зі свідком ОСОБА_12 слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 21.03.2020, в ході якого свідок ОСОБА_12 розказав про події, свідком яких він був 25.01.2020 близько 19 години біля магазину «Оксана» в м.Заводське Лохвицького районуна вул.Ватутіна, а також вказав своє місце розташування в момент нанесення ОСОБА_9 тілесного ушкодження, місця розташування свідка ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 , показав, як ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_9 , від якого останній впав (а.с.87-97);
- протокол проведення зі свідком ОСОБА_7 слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 21.03.2020, в ході якого свідок ОСОБА_7 розказав про події, свідком яких він був 25.01.2020 близько 19 години у магазині «Оксана» в м.Заводське Лохвицького районуна вул.Ватутіна, а також вказав своє місце розташування в момент нанесення ОСОБА_9 тілесного ушкодження, місця розташування потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 , показав, як ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_9 , від якого останній впав (а.с.98-107);
- протокол проведення з потерпілим ОСОБА_5 слідчого експерименту разом зі схемою та фото таблицею до нього від 06.04.2020, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав місце, де він знаходився в момент нанесення йому ОСОБА_4 удару кулаком правої руки, механізм нанесення йому Трикозом тілесного ушкодження, місце свого падіння, а також вказав місце розташування обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_25 та інших осіб з компанії Трикоза. Під час проведення слідчого експерименту були здійснені всі заміри, про які зазначав потерпілий, що зафіксовані на схемі (а.с.108-114);
- протокол проведення зі свідком ОСОБА_7 слідчого експерименту разом зі схемою та фото таблицею до нього від 06.04.2020, в ході якого свідок ОСОБА_7 вказав своє місце розташування в момент нанесення ОСОБА_5 тілесного ушкодження, місця розташування потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_4 разом з іншими особами з компанії останнього, показав місце падіння потерпілого. Під час проведення слідчого експерименту були здійснені всі заміри, про які зазначав ОСОБА_7 , що зафіксовані на схемі (а.с.115-120);
- протокол проведення зі свідком ОСОБА_12 слідчого експерименту разом зі схемою та фото таблицею до нього від 06.04.2020, в ході якого свідок ОСОБА_12 показав місце розташування ОСОБА_5 в момент нанесення останньому удару кулаком ОСОБА_4 , від якого потерпілий впав, місце знаходження свідка ОСОБА_7 в цей же момент, вказав на місце свого розташування. Було перевірено оглядовість території, де сталась пригода. Під час проведення слідчого експерименту були здійснені всі заміри, про які зазначав ОСОБА_12 , що зафіксовані на схемі (а.с.121-127);
- протокол огляду місця та фото таблицею до нього від 06.04.2020 (а.с.128-130);
- висновок експерта №46 від 24.03.2020, в якому зафіксовано, що показання свідка ОСОБА_12 , надані ним у ході проведення із ним слідчого експерименту 21.03.2020 за його участю, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 у ході проведення його судово-медичної експертизи (а.с.131-133);
- висновок експерта №48 від 24.03.2020, в якому зафіксовано, що показання свідка ОСОБА_7 , надані ним у ході проведення із ним слідчого експерименту 21.03.2020 не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 у ході проведення його судово-медичної експертизи (а.с.134-136);
- висновок експерта №47 від 24.03.2020, в якому зафіксовано, що показання потерпілого ОСОБА_5 , надані ним у ході проведення із ним слідчого експерименту 20.03.2020 не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених у нього у ході проведення його судово-медичної експертизи (а.с.137-139);
- висновок судово-медичної експертизи №45 від 24.03.2020, згідно якої виявлені на тілі підекспертного ОСОБА_5 в ході проведення його судово-медичної експертизи тілесні ушкодження не характерні для утворення в результаті падіння на твердій плоскій широкій поверхні зі стоячого на ногах положення (а.с.140-142);

- висновок судово-медичної експертизи №25 від 29.02.2020, згідно якої при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , з урахуванням даних представленої медичної документації, на його тілі виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового відростка, яке могло утворитись від дії тупого предмету, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини, взута у взуття, або будь-які інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк, який зазначено у постанові про призначення експертизи (25.01.2020), та може бути оцінене як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (п.2.2.1., 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ від 17.01.95р. №6) (а.с.143-145);

- виписку з медичної карти стаціонарного хворого відділення щелепно-лицевої хірургії від 07.01.2020 №1879, з якої слідує, що ОСОБА_5 з 26.01.2020 по 07.02.2020 проходив стаціонарне лікування з діагнозом перелом тіла нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового відростка, зі зміщенням у відділенні щелепно-лицевої хірургії Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В.Скліфосовського, де його було прооперовано (а.с.151);

- рапорт пом.чергового Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області від 25.01.2020, в якому зафіксовано, що 25.01.2020 о 19:05 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.01.2020 за адресою: Лохвицький район м.Заводське, вул.Ватутіна в закладі «Оксана» щойно маловідомі особи нанесли ОСОБА_5 тілесні ушкодження (а.с.157);

- рапорт старшого інспектора чергового Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області від 25.01.2020, в якому зазначено, що 25.01.2020 о 22:04год надійшло повідомлення по телефону від чергового лікаря Лохвицької РЛ ОСОБА_26 про те, що до приймального відділення лікарні за меддопомогою звернувся ОСОБА_5 з діагнозом: закритий перелом суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч, садна носа (а.с.158);

- рапорт старшого інспектора чергового Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області від 26.01.2020, в якому зазначено, що 26.01.2020 о 14:26год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в АДРЕСА_1 25.01.2020 о 20:00 знайомий наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження, діагноз: перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва, перебуває в щелепно-лицевій хірургії обласної лікарні м.Полтави (а.с.159);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.01.2020, в якому ОСОБА_5 повідомив, що 25.01.2020 близько 19 години він відпочивав в м.Заводське на вул.Ватутіна в магазині «Оксана» та, вийшовши на вулицю, з невідомих причин отримав удар по голові від ОСОБА_27 (а.с.160-161).
Також судом за клопотанням прокурора були допитані свідки ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .
Так, свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що 25 січня 2020 року, близько 18 години, він та його компанія відпочивали в кафе. Скок зі своїм товаришем відпочивали за сусіднім столиком. Кожна компанія вела свою розмову. Згодом ОСОБА_8 почав втручатися в їх розмову на політичну тему. Трикоз сказав, щоб він не ліз до них. Скок запропонував вийти і вони вийшли. Він на вулицю не виходив. Скок щось сказав Трикозу, але що саме, він не чув. Він чув лише пропозицію ОСОБА_9 вийти на вулицю. В кафе було погано чути, оскільки був шум. Поряд з Трикозом сидів ОСОБА_21 та ОСОБА_11 . Скок один раз підходив до Трикоза, при цьому він був випивши. Скок та ОСОБА_13 знайомі між собою як односельчани. Неприязних відносин між ними не помічав. Ніякої сварки в кафе не було. Після повернення з вулиці Трикоз сів на своє місце і далі вів розмову, відпочивав. Про бійку він дізнався на наступний день від ОСОБА_21 . Він в кафе перебував до десятої вечора, відпочивав. Поліція заходила в кафе та питала, хто, що бачив, але він нічого не бачив.
Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні пояснив, що 25 січня 2020 року, близько 18 години, він відпочивав в кафе «Оксана» у великій компанії. Поруч відпочивала інша компанія з двох чоловік. Сталася словесна перепалка між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 . Чому виникла перепалка не пам`ятає, оскільки був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Чи підходив ОСОБА_8 до їх стола, не пам`ятає. Скок та ОСОБА_13 обмінялися нецензурними висловами та вийшли з кафе. Коли він вийшов з кафе, то побачив, що ОСОБА_23 та ОСОБА_8 затіяли бійку, він їх відразу розборонив. У кафе він сидів спиною до ОСОБА_9 . Хто перший запропонував вийти з кафе та хто спровокував бійку, не знає. Присутнім при бійці був ОСОБА_10 , брат ОСОБА_13 і він. Тілесних ушкоджень та крові на ОСОБА_9 та ОСОБА_13 не бачив. Причиною бійки стали образливі слова зі сторони ОСОБА_9 . Поліція приїхала через пів години після бійки. До нього поліція не підходила і він до неї не підходив.
Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні пояснив, що він, ОСОБА_33 , ОСОБА_11 , ОСОБА_34 брат ОСОБА_13 сиділи у кафе та пили пиво. Через хвилин двадцять чи годину прийшли двоє хлопців ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які сіли за сусідній столик та почали випивали. Всього в кафе було близько десяти чоловік. Всі гомоніли між собою. Потім почалася словесна перепалка між ОСОБА_9 і ОСОБА_13 . Хто перший її почав він не пам`ятає. В приміщенні кафе конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 не було. Між ними була розмова, про що саме не знає. Чи робилися зауваження ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , не пам`ятає. Потім вони вийшли на вулицю. Хто запропонував вийти, не знає. Що сталося на вулиці, не знає. Через хвилин двадцять чи тридцять приїхали працівники поліції. Після цього він також вийшов на вулицю. До приїзду поліції Скок та Трикоз в кафе не заходили. Він не цікавився, чому приїхала поліція. Працівники поліції зайшли у кафе і відразу вийшли, він вийшов за ними. На вулиці побачив ОСОБА_15 та ОСОБА_35 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Він покурив та зайшов назад у кафе.
Свідок ОСОБА_31 у судовому засіданні пояснив, що 25 січня 2020 року він працював у кафе. Близько 18 години до кафе зайшли дві компанії. В одній компанії був ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а в іншій - Трикоз та ще кілька чоловіків. Компанії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 сиділи за різними столами, але столи знаходилися поруч. Потім він пішов готувати на кухню. Згодом почув загальний шум в залі (крику не було), вийшов з кухні та зробив відвідувачам зауваження. Хлопці сказали, що більш не будуть шуміти. Сварки між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 не бачив. Він не підходив ні до Трикоза, ні до ОСОБА_9 , зауважень їм не робив. Трикоз та ОСОБА_8 були в стані алкогольного сп`яніння. Згодом кілька чоловік вийшли на вулицю. Через десять хвилин зайшов ОСОБА_13 , а згодом інші хлопці з його компанії. Скок більше не заходив у кафе, а ОСОБА_10 заходив, щоб попросити води. Через хвилин двадцять під`їхала поліція. Працівники поліції зайшли у кафе і відразу вийшли. Що саме сталося на вулиці дізнався через три дні. Він постійно відлучався із зали до кухні, щоб готувати страви. Конфлікту в приміщенні не було. Нецензурних слів від ОСОБА_13 не чув. Компанії сиділи на своїх місцях і не підходили один до одного. З проханням не шуміти він звертався до всіх присутніх в залі.

Свідок ОСОБА_36 у судовому засіданні пояснив, що 25 січня 2020 року приблизно о 18 годині він прийшов до кафе. У приміщенні побачив знайомих ОСОБА_21 , ОСОБА_15 та інших і підсів до них за стіл. Також у кафе були ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які сиділи окремо десь півтора метра від їхнього столу. Про що розмовляли ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , не чув. У кафе він знаходився близько тридцяти хвилин. Конфлікту між ОСОБА_9 і ОСОБА_13 не бачив. Увесь час він спілкувався з ОСОБА_21 . Трикоз спілкувався, в основному, із своєю компанією, а також вів розмову зі ОСОБА_9 . Розмова потерпілого із обвинуваченим тривала не довго. Трикоз та ОСОБА_8 в сидячому положенні нахилилися один до одного, обмінялись фразами та вийшли. Хто кому запропонував вийти на вулицю, не знає. Все було спокійно, лайки не було між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Хто ще виходив з кафе в той момент не помітив. Трикоз був на вулиці кілька хвилин, а потім зайшов до кафе. Згодом зайшов ОСОБА_8 . Коли він виходив з кафе, то бачив іншого чоловіка, що був у компанії ОСОБА_9 . В кафе він розмовляв із ОСОБА_21 , вийшовши з кафе, відразу пішов звідти. Він не пам`ятає, що відбувалося в кафе, хто заходив, хто виходив і хто що робив, бо був у стані алкогольного сп`яніння. Чи підходив продавець робити зауваження, не бачив.
Доводи прокурора про те, що до показів свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 ОСОБА_29 та ОСОБА_39 необхідно ставитись критично, оскільки вказані свідки є приятелями обвинуваченого ОСОБА_4 , їх свідчення під час судового розгляду різняться із свідченнями, які вони надавали під час досудового розслідування, а також вони не узгоджуються в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частині четвертій статті 95 КПК України визначено, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

З урахуванням вказаних норм процесуального права, дотримуючись принципу безпосередності дослідження показань, суд оцінює як належні та допустимі докази в розумінні вказаних норм процесуального права показання свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_29 та ОСОБА_39 , оскільки вони були надані в судовому засіданні, безпосередньо сприймались під час судового засідання та отримані в порядку, передбаченому ст.95, 96, 352 КПК України. Суд не дає правову оцінку тим показанням свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_29 та ОСОБА_39 , які надані ними під час досудового розслідування та зафіксовані в протоколах їх допиту. Кожен допитаний свідок був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень. Крім того прокурором для доведення недостовірності показань вказаних свідків не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили нечесність показань цих свідків. А тому у суду відсутні реальні підстави для сумніву у показах зазначених свідків з урахуванням того, що вони співвідносяться з іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами та по своїй суті не протирічать один одному. При цьому, незначні розбіжності в показах свідків не є критичними для висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого з урахуванням встановлених обставин справи у сукупності, і можуть бути обумовлені тим, що в приміщення кафе перебувало близько десяти осіб, присутні відпочивали, вживали алкогольні напої, голосно спілкувались між собою, кожен зі свідків, які знаходились в приміщенні кафе, спілкувався з незначною кількістю присутніх та не звертав уваги на всіх присутніх, що в свою чергу може свідчити про те, що деякі незначні деталі та обставини свідками могли бути упущені чи забуті.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч.1 ст.17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Суд враховує, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Суд же відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», при розгляді кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст.296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці охоронювані законом цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Така позиція щодо кримінально-правової оцінки діяння, передбаченого ст. 296 КК України, міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 288/1158/16-к).
Об`єктом захисту у ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння випливають із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
При відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності таких обставин справи: 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.
Разом з тим, як обвинувальний акт так і докази, надані стороною обвинувачення, досліджені безпосередньо в суді, не містять достатніх даних на підтвердження того, що в діях ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, що дії ОСОБА_4 були поєднані з очевидним для нього грубим порушенням громадського порядку та при цьому супроводжувалися особливою зухвалістю. Тобто прокурором в суді не доведено, що в діях обвинуваченого є об`єктивна та суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
Так, згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , будучи агресивно налаштований, безпричинно розв`язав конфлікт з відвідувачем кафе ОСОБА_5 , почав кричати на нього, застосовуючи при цьому ненормативну лексику та махаючи обома руками, став наближатися до останнього, провокуючи бійку. Відреагувавши на зауваження продавця закладу щодо припинення своєї протиправної поведінки ОСОБА_4 з метою продовження хуліганських дій запропонував ОСОБА_5 вийти з приміщення на вулицю, щоб продовжити безпричинну сварку.
Однак вказані обставини, викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та були спростовані показаннями всіх свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , які не засвідчили того, що ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кафе, кричав на ОСОБА_5 та провокував з ним бійку. Вказані свідки лише підтвердили, що в кафе між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був конфлікт, словесна перепалка з політичних питань. Крім того продавець закладу ОСОБА_31 повідомив, що зауважень ОСОБА_4 щодо протиправної поведінки останнього він не робив, оскільки крику та конфлікту в приміщенні кафе не було, бав загальний шум і він всім присутнім з приводу цього зробив зауваження.
Стороною обвинувачення не доведено спрямованість умислу ОСОБА_4 саме на грубе, очевидне для нього порушення громадського порядку, демонстрацію неповаги до суспільства, протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, що він бажав настання саме цих наслідків.
Таких висновків суд дійшов виходячи з показань потерпілого та свідків щодо обставин виникнення між ним та обвинуваченим конфлікту, відомостей щодо тривалості конфлікту протягом короткого проміжку часу, неправомірні дії в часі були динамічними і нетривалими та не мали хуліганського мотиву. Конфлікт, що виник між обвинуваченим та потерпілим, не зачіпав права присутніх в кафе на спокійний відпочинок. Самі лише обставини, що конфлікт виник в громадському місці під час скупчення очевидців в робочий час кафе не свідчить безумовно про наявність в діях ОСОБА_4 ознак хуліганства.
Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий до події, що сталася між ними 25.01.2020 у приміщенні магазину «Оксана», були знайомі один з одним.
Зі змісту протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 простежується його бажання завдати шкоди власне здоров`ю ОСОБА_5 , оскільки як встановлено з показань потерпілого та свідка ОСОБА_7 дії ОСОБА_4 були направлені лише відносно однієї конкретної особи - потерпілого ОСОБА_5 , не дивлячись на те, що ОСОБА_5 відпочивав в компанії з ОСОБА_7 , а також у кафе були присутні й інші відвідувачі. Зі слів свідка ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_4 цілеспрямовано тричі підходив саме до ОСОБА_5 . Суд зазначає, що дії ОСОБА_4 зумовлені особистими мотивами й конкретною метою завдати шкоди здоров`ю тільки потерпілого ОСОБА_5 .
Нетривалий конфлікт, що виник між обвинуваченим та потерпілим, не свідчить про те, що ОСОБА_4 прагнув показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, прагнув протиставити себе суспільству. В діях ОСОБА_4 відсутня явна неповага до суспільства, оскільки останній не прагнув показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим присутнім та суспільству. Присутні в кафе сприймали дії ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 як їх особистий конфлікт.
Відсутність у діях ОСОБА_4 прояву явної неповаги до суспільства виключає визнання злочину хуліганством.
При цьому суд зазначає, що саме по собі заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому є недостатнім для кваліфікації дій ОСОБА_4 як хуліганство.
Під час судового розгляду судом встановлено, що стороною обвинувачення не доведені основні і обов`язкові показники грубого порушення громадського порядку - наявність особливої зухвалості, а також не доведено мотив явної неповаги до суспільства.
Отже, даючи правову оцінку діям ОСОБА_4 на підставі наданих стороною обвинувачення доказів, суд приходить до висновку, що порушення громадського порядку, як це викладено в обвинувальному акті, не мало місця, враховуючі нетривалість конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_40 , внутрішнім сприйняттям свідками, присутніми в кафе під час події, конфлікту, що виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як словесна перепалка, яка не порушила їх права як громадян на спокій та відпочинок, відсутність обставин, які б призвели до блокування роботи кафе, оскільки ні під час конфлікту, ні після нанесення ОСОБА_5 тілесного ушкодження робота кафе не була зупинена або припинена.
Таким чином, суд встановив, що дії ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 не були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, з бажанням протиставити себе суспільству, демонструючи явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, що також спростовує суб`єктивну ознаку хуліганства у вигляді прямого умислу та мотиву явної неповаги до суспільства.
Отже обвинувальний акт, письмові докази, показання, досліджені безпосередньо в суді, не містять достатніх даних на підтвердження того, що в діях ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення за ч.1 ст.296 КК України, а саме, що дії ОСОБА_4 були поєднані з очевидним для нього та оточуючих грубим порушенням громадського порядку та при цьому супроводжувалися особливою зухвалістю. Прокурором в суді не доведено, що в діях обвинуваченого є об`єктивна та суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
При цьому суд зазначає, що дії ОСОБА_4 охоплюються складом злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яка також інкримінована обвинуваченому. Стороною обвинувачення надані ті ж самі докази як на підтвердження винуватості ОСОБА_4 за ч.1 ст.296 КК України так і на підтвердження його вини за ч.1 ст.122 КК України. Діям ОСОБА_4 в частині кваліфікації за ч.1 ст.122 КК України буде надана відповідна правова оцінка цим судовим рішенням.
Згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.
Зважаючи на викладене, суд за відсутності беззаперечних доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_4 дій щодо грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, враховуючи, що обставини, які підлягають обов`язковому доказуванню у відповідності до ст.91 КПК України, не доведені, обвинувачення ґрунтується на припущеннях, приходить до висновку про відсутність в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, у зв`язку з чим він підлягає виправданню за вказаною статтею Кримінального кодексу України з вищенаведених підстав відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Щодо обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, його винуватість у скоєному злочині знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

- показаннями допитаного в ході судового провадження потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 25 січня 2020 року близько 18 години він разом зі своїм другом ОСОБА_7 прийшли в кафе «Оксана», що знаходиться на вул..Ватутіна в м.Заводське Лохвицького району, сіли за один із столиків та замовили собі горілку та пиво. Сиділи вони вдвох, спілкувалися, нікого не займали. За сусіднім столиком сиділа компанія, в якій відпочивав ОСОБА_4 . Вони знайомі з ОСОБА_4 та здоровкаються, коли зустрічаються. Компанія Трикоза також вживала алкогольні напої, вони між собою спорились та лаялись. Трикоз неодноразово до нього підходив і чіплявся, потім запропонував вийти на вулицю, на що він погодився. Як тільки він вийшов на вулицю, то Трикоз відразу наніс йому удар правою рукою в щелепу зліва, він чого він впав. У нього пішла кров, друг ОСОБА_14 надавав йому допомогу, давав серветки. Потім до нього підійшов брат ОСОБА_13 , посвітив телефоном і сказав, що все нормально. Коли він повернувся у кафе, то зрозумів, що у нього щелепа не на місці. Потім він викликав поліцію. Поліцейські приїхали швидко, він їм все розповів, що сталось, і вони відвезли його до лікарні, де лікарі його обстежили та сказали, що треба їхати в Полтаву робити операцію. Лежав у лікарні в Полтаві з 26 січня по 06 лютого 2020 року, там його прооперували та вставили металеву пластину, тому протягом 4 місяців у нього не відкривався рот. Коли його виписали з лікарні, до нього приїжджав ОСОБА_13 та пропонував помиритися, говорив, що заплатить за лікування. Проте коли ОСОБА_13 зрозумів, що сума немаленька (близько 40тис гривень), відмовився відшкодовувати заподіяну шкоду;

- показаннями допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що 25 січня 2020 року, близько 18 години він разом зі ОСОБА_9 прийшли до кафе. Вони взяли спиртні напої та сіли за вільний столик. Компанія ОСОБА_15 вже сиділа за сусіднім столом на відстані півтора метри від їх столика. Трикоз зі своєю компанією розпивали спиртні напої. Скок сидів спиною до компанії обвинуваченого, а він обличчям. Трикоз підійшов до їх столику та почав розмовляти зі ОСОБА_9 , одночасно активно жестикулювати і провокувати нецензурною лексикою. Розмова була ні про що. Трикоз висловлювався нецензурною лайкою на ОСОБА_9 . Другий раз, як підійшов ОСОБА_13 , знову розмова була ні про що, лише нецензурна лексика та жестикуляція. Третій раз він підійшов через десять хвилин і запропонував ОСОБА_9 вийти з кафе, на що ОСОБА_8 погодився, щоб бійки не було в кафе. З кафе спочатку вийшов він, за ним вийшов ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та брат Трикоза. Хто ще виходив, не пам`ятає. Майже відразу Трикоз ОСОБА_16 наніс один удар кулаком правої руки ОСОБА_9 , від чого останній упав на спину. Потім до ОСОБА_13 кинувся його брат і забрав його у кафе. У ОСОБА_9 пішла з носа кров. Інших ушкоджень помітно не було. Він підійшов до потерпілого, щоб йому допомогти. Потім підійшов ОСОБА_17 та почав світити телефоном на обличчя ОСОБА_9 , щоб оцінити ушкодження. Він зі ОСОБА_9 залишився біля кафе, а компанія ОСОБА_13 зайшла в кафе. Скок викликав поліцію зі свого телефону. Після приїзду поліцейські запитувати, що сталося. Потім поліцейські зайшли у кафе, а через кілька хвилин вийшли та запитали у ОСОБА_9 , чи буде він писати заяву. Скок відповів, що буде. Патрульні відвезли ОСОБА_9 у ОСОБА_18 до лікарні. Після чого ОСОБА_9 була написана заява. Також ОСОБА_7 пояснив, що за столом ОСОБА_13 сидів ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , брат ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та інші. Їх було багато, одні приходили, а інші йшли. Більше ніхто з компанії Трикоза до ОСОБА_9 не чіплявся. Конфліктів у ОСОБА_13 та ОСОБА_9 не було раніше, але вони знали один одного. Коли він виходив із кафе, то бачив, що ОСОБА_22 підходив до закладу, але в кафе його не було. Де останній потім подівся, він не бачив. Він брав у кафе хустинки для ОСОБА_9 , а компанія ОСОБА_13 сиділа ніби нічого не сталось. Скок в приміщенні кафе не падав. Потерпілий Трикозу ударів не завдавав;
- показаннями допитаного в ході судового розгляду свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що 25 січня 2020 року близько 19 години, проходячи повз кафе, захотів придбати пляшку пива. Біля кафе побачив, що ОСОБА_23 наніс удар ОСОБА_24 . Він бачив лише один удар. Він знаходився на відстані восьми дев`яти метрів від потерпілого та обвинуваченого. Побачивши це, він розвернувся та пішов звідти. Він був сам. Біля кафе було скупчення людей. З них він впізнав ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Лише в момент удару він побачив ОСОБА_13 . Поріг кафе був достатньо освітлений. Також пояснив, що знайомий зі ОСОБА_9 , але своїм другом його не вважає. Із ОСОБА_10 також знайомий, колись працював з ним на цукровому заводі. Трикоза знає як жителя села. Неприязних стосунків з обвинуваченим не має;
- протоколом проведення з потерпілим ОСОБА_5 слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 20.03.2020, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав механізм нанесення йому удару (а.с.80-86);
- протоколом проведення зі свідком ОСОБА_12 слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 21.03.2020, в ході якого свідок ОСОБА_12 розказав про події, свідком яких він був 25.01.2020 близько 19 години біля магазину «Оксана» в м.Заводське Лохвицького районуна вул.Ватутіна, а також вказав своє місце розташування в момент нанесення ОСОБА_9 тілесного ушкодження, місця розташування свідка ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 , показав, як ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_9 , від якого останній впав (а.с.87-97);
- протоколом проведення зі свідком ОСОБА_7 слідчого експерименту та фото таблицею до нього від 21.03.2020, в ході якого свідок ОСОБА_7 розказав про події, свідком яких він був 25.01.2020 близько 19 години у магазині «Оксана» в м.Заводське Лохвицького районуна вул.Ватутіна, а також вказав своє місце розташування в момент нанесення ОСОБА_9 тілесного ушкодження, місця розташування потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 , показав, як ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_9 , від якого останній впав (а.с.98-107);
- протоколом проведення з потерпілим ОСОБА_5 слідчого експерименту разом зі схемою та фото таблицею до нього від 06.04.2020, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 показав місце, де він знаходився в момент нанесення йому ОСОБА_4 удару кулаком правої руки, механізм нанесення йому Трикозом тілесного ушкодження, місце свого падіння, а також вказав місце розташування обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_25 та інших осіб з компанії Трикоза. Під час проведення слідчого експерименту були здійснені всі заміри, про які зазначав потерпілий, що зафіксовані на схемі (а.с.108-114);
- протоколом проведення зі свідком ОСОБА_7 слідчого експерименту разом зі схемою та фото таблицею до нього від 06.04.2020, в ході якого свідок ОСОБА_7 вказав своє місце розташування в момент нанесення ОСОБА_5 тілесного ушкодження, місця розташування потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_4 разом з іншими особами з компанії останнього, показав місце падіння потерпілого. Під час проведення слідчого експерименту були здійснені всі заміри, про які зазначав ОСОБА_7 , що зафіксовані на схемі (а.с.115-120);
- протоколом проведення зі свідком ОСОБА_12 слідчого експерименту разом зі схемою та фото таблицею до нього від 06.04.2020, в ході якого свідок ОСОБА_12 показав місце розташування ОСОБА_5 в момент нанесення останньому удару кулаком ОСОБА_4 , від якого потерпілий впав, місце знаходження свідка ОСОБА_7 в цей же момент, вказав на місце свого розташування. Було перевірено оглядовість території, де сталась пригода. Під час проведення слідчого експерименту були здійснені всі заміри, про які зазначав ОСОБА_12 , що зафіксовані на схемі (а.с.121-127);
- протоколом огляду місця та фото таблицею до нього від 06.04.2020 (а.с.128-130);
- висновком експерта №46 від 24.03.2020, в якому зафіксовано, що показання свідка ОСОБА_12 , надані ним у ході проведення із ним слідчого експерименту 21.03.2020 за його участю, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 у ході проведення його судово-медичної експертизи (а.с.131-133);
- висновком експерта №48 від 24.03.2020, в якому зафіксовано, що показання свідка ОСОБА_7 , надані ним у ході проведення із ним слідчого експерименту 21.03.2020 не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 у ході проведення його судово-медичної експертизи (а.с.134-136);
- висновком експерта №47 від 24.03.2020, в якому зафіксовано, що показання потерпілого ОСОБА_5 , надані ним у ході проведення із ним слідчого експерименту 20.03.2020 не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених у нього у ході проведення його судово-медичної експертизи (а.с.137-139);
- висновком судово-медичної експертизи №45 від 24.03.2020, згідно якої виявлені на тілі підекспертного ОСОБА_5 в ході проведення його судово-медичної експертизи тілесні ушкодження не характерні для утворення в результаті падіння на твердій плоскій широкій поверхні зі стоячого на ногах положення (а.с.140-142);

- висновком судово-медичної експертизи №25 від 29.02.2020, згідно якої при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , з урахуванням даних представленої медичної документації, на його тілі виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи в ділянці лівого суглобового відростка, яке могло утворитись від дії тупого предмету, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини, взута у взуття, або будь-які інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк, який зазначено у постанові про призначення експертизи (25.01.2020), та може бути оцінене як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (п.2.2.1., 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ від 17.01.95р. №6) (а.с.143-145);

- випискою з медичної карти стаціонарного хворого відділення щелепно-лицевої хірургії від 07.01.2020 №1879, з якої слідує, що ОСОБА_5 з 26.01.2020 по 07.02.2020 проходив стаціонарне лікування з діагнозом перелом тіла нижньої щелепи в лілянці лівого суглобового відростка, зі зміщенням у відділенні щелепно-лицевої хірургії Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В.Скліфосовського, де його було прооперовано (а.с.151);

- рапортом пом.чергового Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області від 25.01.2020, в якому зафіксовано, що 25.01.2020 о 19:05 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.01.2020 за адресою: Лохвицький район м.Заводське, вул.Ватутіна в закладі «Оксана» щойно маловідомі особи нанесли ОСОБА_5 тілесні ушкодження (а.с.157);

- рапортом старшого інспектора чергового Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області від 25.01.2020, в якому зазначено, що 25.01.2020 о 22:04год надійшло повідомлення по телефону від чергового лікаря Лохвицької РЛ ОСОБА_26 про те, що до приймального відділення лікарні за меддопомогою звернувся ОСОБА_5 з діагнозом: закритий перелом суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч, садна носа (а.с.158);

- рапортом старшого інспектора чергового Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області від 26.01.2020, в якому зазначено, що 26.01.2020 о 14:26год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в АДРЕСА_1 25.01.2020 о 20:00 знайомий наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження, діагноз: перелом суглобового відростку нижньої щелепи зліва, перебуває в щелепно-лицевій хірургії обласної лікарні м.Полтави (а.с.159);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.01.2020, в якому ОСОБА_5 повідомив, що 25.01.2020 близько 19 години він відпочивав в м.Заводське на вул.Ватутіна в магазині «Оксана» та, вийшовши на вулицю, з невідомих причин отримав удар по голові від ОСОБА_27 (а.с.160-161).

Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів, узгоджуються з показаннями потерпілого та свідків по справі та іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування та судового провадження.
При цьому суд критично сприймає доводи обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що він не бачив на ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та останній міг їх отримати від іншої особи, коли пішов із кафе, оскільки вони спростовуються рапортом від 25.01.2020, згідно якого повідомлення від ОСОБА_5 про отримання ним тілесних ушкоджень о 19:04год 25.01.2020 надійшло на службу 102 25.01.2020 о 19:05год, тобто відразу після події. Крім того у лікарню ОСОБА_5 звернувся 25.01.2020 приблизно о 22:00год, тобто в той же день через три години, що слідує з рапорту від 25.01.2020, в якому зазначено, що 25.01.2020 о 22:04год надійшло повідомлення по телефону від чергового лікаря Лохвицької РЛ ОСОБА_26 про те, що до приймального відділення лікарні за меддопомогою звернувся ОСОБА_5 з діагнозом: закритий перелом суглобового відростка нижньої щелепи ліворуч, садна носа (а.с.157, 158).

Також не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що це ОСОБА_5 заподіяв йому тілесні ушкодження, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того сам ОСОБА_4 вказав, що для зняття побоїв він до лікарні він не звертався.

Показання обвинуваченого про свідка ОСОБА_12 , якого, на його думку, не було біля кафе «Оксана» під час події, що сталась 25.01.2020, спростовуються висновком експерта №46 від 24.03.2020, в якому зафіксовано, що показання свідка ОСОБА_12 , надані ним у ході проведення із ним слідчого експерименту 21.03.2020 за його участю, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним щодо можливого механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_5 у ході проведення його судово-медичної експертизи.
Також суд зазначає, що не довіряти показанням свідка ОСОБА_12 немає підстав, оскільки останній був попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень. Крім того стороною захисту для доведення недостовірності показань свідка ОСОБА_12 не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили нечесність показань даного свідка. А тому у суду відсутні реальні підстави для сумніву у показах свідка ОСОБА_12 з урахуванням того, що вони співвідносяться та узгоджуються з іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, в тому числі як письмовими так і показаннями інших свідків.

Обвинуваченим ОСОБА_4 не надано доказів щодо відсутності в його діях винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, або спростування пред`явленого йому обвинувачення. Показання ОСОБА_4 про те, що він не заподіював ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, суд знаходить не переконливими, оскільки вони знаходяться в протиріччі з іншими зібраними доказами по справі, і суд розцінює їх як метод захисту та бажання уникнути відповідальності за скоєне.

Отже, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, проаналізувавши перераховані вище докази на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, та враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів сторонами не пропонується, і аналіз цих доказів привів до того, що вони є такими, що доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, тому суд уважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.

Суд дії обвинуваченого кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, який своєї вини не визнав, у скоєному не розкаявся, пробачення у потерпілого не просив; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він неодружений, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Заводське Лохвицького району, проживає разом з батьками та рідним братом, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність; раніше не судимий.
За сукупності наведених вище обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також думку прокурора та потерпілого, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у максимальному розмірі. Підстав для застосування положень ст.69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації таке покарання буде адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності, даним про особу, достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

При прийнятті судового рішення про міру покарання обвинуваченому суд враховує висновок органу пробації, згідно якого виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе.

Враховуючи викладене суд уважає, що обвинувачений загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні зв`язки, є особою молодого віку, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити за даним законом покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1