Провадження №11-кп/824/2426/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
29 липня 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
31.07.2012 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;
09.08.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 27.11.2017 року по відбуттю покарання,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186; ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
31.08.2015 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки;
20.03.2017 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 21 дня позбавлення волі;
10.05.2019 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 10.05.2019 року по відбуттю покарання;
12.09.2019 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України та виправдано в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 домашній арешт, скасувано.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_7 , 10.07.2020 року, приблизно о 10.20 годин, прибув на своєму велосипеді за адресою : АДРЕСА_3 , де звернув увагу на раніше йому незнайому ОСОБА_13 , що проходила вздовж пішохідної доріжки, на шиї якої знаходився золотий кулон, яким ОСОБА_7 вирішив заволодіти.
Після цього, ОСОБА_7 , на велосипеді, продовжив рух вздовж вул. Уборевича, намагаючись таким чином втекти, однак потерпіла ОСОБА_13 почала наздоганяти його та кричати. ОСОБА_7 , в свою чергу, злякавшись, що може бути затриманим громадянами, що йшли йому назустріч, кинув вказаний золотий ланцюжок із кулоном, які належать ОСОБА_13 , на землю, після чого з місця вчинення злочину втік.
Крім цього, ОСОБА_7 , 16.07.2020 року, приблизно в 11.55 годин, знаходячись на своєму велосипеді за адресою: вул. Підлісна 6, в м. Києві, звернув увагу на раніше йому незнайому ОСОБА_14 , що проходила вздовж пішохідної доріжки, на шиї якої знаходився золотий кулон, яким ОСОБА_7 вирішив заволодіти.
Крім цього, ОСОБА_7 , 17.07.2020 року приблизно в 09.00 годин, приїхав на своєму велосипеді за адресою: АДРЕСА_4 , де звернув увагу на раніше йому незнайому ОСОБА_15 , що проходила вздовж пішохідної доріжки, на шиї якої знаходився золотий кулон, яким ОСОБА_7 вирішив незаконно заволодіти.
Крім цього, ОСОБА_7 , 20.07.2020 року, приблизно в 11.55 годин, знаходячись на велосипеді за адресою: м. Київ, пр-т Академіка Палладіна, 24 в м. Києві, звернув увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_16 , що проходила вздовж пішохідної доріжки, на шиї якої знаходився золотий кулон та рішив його викрасти.
Крім цього, ОСОБА_7 , 23.07.2020 року, приблизно в 11.00 годин, приїхав на своєму велосипеді на АДРЕСА_5 , де звернув увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_17 , що проходила вздовж пішохідної доріжки, на шиї якої знаходився золотий кулон,якого рішив викрасти.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_18 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 у вигляді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у вигляді 6 років позбавлення волі. ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2019 та ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року і остаточне покарання ОСОБА_8 призначити у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 днів.
Вважає, вирок суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого.
Зазначає, що ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про його невинуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, що свідчить про порушення судом ст. 94 КПК України. Вказує, що суд послався лише на покази обвинуваченого ОСОБА_8 , який намагається уникнути відповідальності за скоєне, проте його покази спростовуються дослідженими в суді першої інстанції доказами, зокрема і показами потерпілих.
Прокурор вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджуються зібраними у справі доказами.
Також, вказує, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_11 не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховано, що обвинувачений неодноразово судимий за скоєння аналогічних корисливих злочинів, зокрема і злочинів з застосуванням насильства щодо потерпілих.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, а саме пом`якшити призначене вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року покарання.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 посилаючись на законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 , заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 слід залишити без задоволення, із наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначених вимог закону судом першої інстанції в повній мірі не дотримано.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Так, за змістом ч. 3 ст. 56 КПК під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; брати участь у судовому провадженні; висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Процесуальні вимоги щодо участі потерпілого в судовому засіданні стосуються усіх потерпілих, які беруть участь у кримінальному провадженні. Неналежне повідомлення хоча б одного з них є підставою для скасування судового рішення.
За положеннями частини 1 ст. 325 КПК України, якщо до суду не з`явився потерпілий належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, в залежності від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Отже, суд повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні. У разі, коли потерпілий не з`явився за викликом, суд вирішує питання про розгляд справи або її відкладення залежно від того, чи можливо за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини справи і захистити його права та законні інтереси.
Таким чином, за вказаними вимогами закону, проведення судового засідання за відсутності потерпілого можливо тільки за умови завчасного та належного його повідомлення про час і місце судового розгляду та в залежності від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту щодо ОСОБА_11 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України,та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні Святошинського районного суду м. Києва 27 жовтня 2020 року прокурор у кримінальному провадженні повідомив, що потерпіла ОСОБА_14 перебуває за кордоном та просив змінити порядок допиту потерпілої, а саме дослідити протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 .
При цьому, дані про те, що потерпіла ОСОБА_14 перебуває за кордоном в матеріалах кримінального провадження відсутні, відсутні також і повідомлення потерпілої ОСОБА_14 про дату і місце судового засідання. Згідно журналів судових засідань, судові засідання неодноразово відкладалися, проте потерпіла ОСОБА_14 про дати судових засідань жодного разу належним чином повідомлена не була.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, всупереч вимогам КПК України, порушуючи принцип змагальності сторін, не забезпечив реалізацію потерпілою її прав і законних інтересів і здійснив судове провадження за відсутності потерпілої ОСОБА_14 , не маючи відомостей про належне її повідомлення про дату, час і місце судових засідань та за відсутності заяви останньої щодо можливості розгляду справи без її участі, що відповідно до п.5 ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування вироку з призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст. 415 КПК України.
Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення - є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.
Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення та які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому судового розгляді суду першої інстанції з дотриманням вимог ст. 22 КПК належить створити необхідні умови сторонам для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, враховуючи інші доводи сторони обвинувачення, потерпілих та представників потерпілих, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, виходячи з сукупності належних та допустимих доказів, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Призначаючи новий розгляд даного кримінального провадження і задовольняючи частково, таким чином, апеляційну скаргу прокурора, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишаючи без задоволення, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, та вважає, що всі доводи апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого ОСОБА_11 підлягатимуть об`єктивному дослідженню при новому судовому розгляді кримінального провадження.
При цьому колегія суддів не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який, а тому вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 вересня 2021 року.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 27 вересня 2021 року.
Судді: