Справа №: 398/3536/21
провадження №: 1-кс/398/801/21
УХВАЛА
Іменем України

"27" серпня 2021 р.

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , дізначача СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №80000759 від 12.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України,-
ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд накласти арешт на майно вилучене в ході огляду місця події 11 серпня 2021 року на подвір`ї Олександрійської районної лікарні, за адресою: місто Олександрія, вулиця Клари Цеткін, будинок №18, а саме на мобільний телефон марки «Samsung», моделі «M30s», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , оскільки вищезазначене майно є речовими доказами та майном яке вилучене з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Клопотання дізнавач мотивує тим, що 09.07.2021 року невстановлена особа заволодівши мобільним телефоном марки «Samsung», моделі «M30s», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та даними банківських карток, таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку грошових коштів з банківських карток ОСОБА_4 на загальну суму 25550,00 гривень.
11 серпня 2021 року було проведено огляд місця події на подвір`ї Олександрійської районної лікарні, за адресою: місто Олександрія ,вулицяКлари Цеткін,будинок №18, в ході якого свідок ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Samsung», моделі «M30s», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .
Враховуючи, що вилучене під час огляду місця події майно, що перебуває у користуванні ОСОБА_5 є речовим доказами у кримінальному провадження і має значення для встановлення обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, дізнавач просить суд задовольнити вказане клопотання.
У судовому засіданні дізнавач клопотання підтримав та просив задовольнити.
Потерпілий підтримав вимоги клопотання та просив накласти арешт.
Дослідивши матеріали, що додані до клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.
СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №80000759 від 12.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.
Під час досудового розслідування встановлено, що 09.07.2021 року невстановлена особа заволодівши мобільним телефоном марки «Samsung», моделі «M30s», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та даними банківських карток, таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку грошових коштів з банківських карток ОСОБА_4 на загальну суму 25550,00 гривень.
Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що невідома особа викрала його мобільний телефон марки «Samsung», моделі «M30s», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , та шляхом доступу до його додатків зняла 25500,00 гривень з різних банківських карток потерпілого.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що 10 липня 2021 року, в першій половині дня, він перебував поблизу будинку АДРЕСА_1 , де займався особистими справами. У той час до нього підійшов його знайомий ОСОБА_6 і запропонував придбати мобільний телефон марки «Samsung», моделі «M30s», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 за 2000,00 гривень, запитавши чий це телефон, ОСОБА_6 повідомив, що телефон належить йому на праві власності, а зараз йому терміново необхідні грошові кошти, тому він продає вищевказаний телефон. Після цього ОСОБА_5 передав грошові кошти у розмірі 2 000,00 гривень ОСОБА_7 , який потім пішов у невідомому напрямку. Дізнавшись від працівників поліції, що вищевказаний мобільний телефон викрадений, ОСОБА_5 вирішив добровільно видати його працівникам поліції.
Під час огляду місця події 11 серпня 2021 року на подвір`ї Олександрійської районної лікарні, за адресою: місто Олександрія,вулиця Клари Цеткін,будинок №18, зліва від центрального входу до адміністративної будівлі у ОСОБА_5 було вилучено мобільний телефон марки «Samsung», моделі «M30s», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .
Постановою від 11.08.2021 року вказаний вище мобільний телефон було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №80000759.
Відповідно ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
За змістом ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є арешт майна застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ст. 132 КПК України застосування арешту майна не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Згідно п. 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
При вирішенні питання щодо арешту майна та для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, врахував правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для сторін кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).
З наданих матеріалів встановлено, що вилучений мобільний телефон є об`єктом кримінально-правових дій, тому підпадає під критерії ст. 98 КПК України, та може бути доказом у кримінальному провадженні №80000759.
Крім того, збереження вказаного речового доказу може забезпечити в майбутньому відшкодування потерпілому шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Враховучи викладене, вказані речі мають бути арештовані для їх збереження в якості речових доказів.
За таких обставин слідчий судя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №80000759 від 12.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, задовольнити.
Накласти арешт на майно, що було вилучене в ході огляду місця події 11 серпня 2021 року на подвір`ї Олександрійської районної лікарні, за адресою: місто Олександрія, вулиця Клари Цеткін, будинок № 18, а саме на мобільний телефон марки «Samsung», моделі «M30s», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , до прийняття рішення по кримінальному провадженню №80000759, з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення.
Власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, згідно ст. 174 КПК України.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_8 НЕРОДА