Номер провадження: 11-кп/813/201/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2021 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 квітня 2020 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з базовою загальною освітою; не одружений; не працевлаштований; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні №0002947, внесеному до ЄРДР 22.08.2018 року,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Оскарженим вироком ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за якою йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому визначено обчислювати з 22 серпня 2018 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до оскарженого вироку, ОСОБА_8 будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, повторно, 22 серпня 2018 року, приблизно о 19 годині 25 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 51, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом ривку, відкрито заволодів золотим ланцюжком якірного плетіння, вагою 8 гр., з золотим кулоном у формі листка, загальною вартістю 8000 гривень, завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму, набувши можливість розпорядитися вказаним майном.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 стверджує про необґрунтованість вироку та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, посилаючись на такі обставини:

- судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду, оскільки не допитано усіх свідків обвинувачення, а їх покази покладені у обвинувальний вирок;

- показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 викликають сумніви, оскільки мають суперечності;

- відеозапис з відеореєстратору не підтверджує того факт, що особа, яка зірвала золотий ланцюжок з ОСОБА_9 перебуває у автомобілі, який переслідували потерпіла та свідок ОСОБА_10 . Крім того, вказаний відеозапис викликає сумнів, оскільки його можна налаштувати на будь-яку дату та час;

- речовий доказ у кримінальному проваджені відсутній та у обвинуваченого не вилучався.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі посилається на такі доводи:

- пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_11 було проведено з порушенням правил ст. 228 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_8 мав різкі відмінності в зовнішності та одязі, а саме: був травмований, подряпаний, з розбитою губою, в брудному одязі;

- на відтворених відеозаписах відсутні будь-які сутички біля зупинки громадського транспорту; також на відтворених фрагментах відеозапису на двох камерах відеоспостереження вказаний різний час та відрізняється колір футболки;

- ні потерпіла ні жоден зі свідків не вказують на особливі прикмети обвинуваченого, зокрема великі татуювання на руках, з огляду на те, що обвинувачений був одягнутий у футболку з коротким рукавами.

На підставі викладеного захисник просить скасувати оскаржений вирок суду першої інстанції і закрити кримінальне провадження.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали вимоги апеляційних скарг та просять їх задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином, причин неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладення судового розгляду не зверталась.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для повідомлення потерпілої про призначення судового засідання в апеляційному суді, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційні скарги сторони захисту, за її відсутності.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені вимоги закону передбачають, що суд, при розгляді справи, повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх, оцінити за своїм внутрішнім переконанням та дати остаточну оцінку, яка ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, в повній мірі підтверджується сукупністю доказів, належним чином досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку суду, яким суд надав належну оцінку.

Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , який у суді першої інстанції не визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення та відмовився надавати показання, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції, ретельно та об`єктивно були перевірені докази у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, шляхом допиту потерпілої, свідка та дослідженням інших доказів.

Так, у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила суду, що 22 серпня 2018 року, приблизно о 19 годині вечора, вона стояла на тролейбусній зупинці на вулиці Святослава Ріхтера. Поруч нікого не було. Зненацька до неї ззаду наблизився ОСОБА_8 , який зірвав ланцюжок з кулоном та побіг у бік Іванівського мосту. Біля неї зупинився автомобіль, спитали у неї, що сталося, після чого вони поїхали за червоним автомобілем, у який сів обвинувачений. Вона впізнає ОСОБА_8 як людину, яка зірвала у неї золотий ланцюжок з кулоном.

При цьому показання потерпілої підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 , який у суді першої інстанції пояснив суду, що ввечері, він їхав за кермом автомобіля по вулиці Святослава Ріхтера. На перехресті вулиці Туристська зупинився та очікував зелений сигнал світлофору. Його пасажир звернув увагу на те, що на зупинці громадського транспорту чоловік зірвав ланцюжок з жінки. Вони під`їхали до неї, жінка сіла в автомобіль і вони поїхали за червоним Daewoo Lanos у який сів чоловік, що зірвав ланцюжок, а жінка телефонувала у поліцію. Вони переслідували автомобіль до вулиці Філатова, у цей момент зайти або вийти з автомобілю ніхто не міг. Їхали за автомобілем приблизно хвилин десять. Відео переслідування з відеореєстратора він надав слідчому.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 , з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_8 у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Вищевикладені показання потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, які містяться в матеріалах провадження, і були детально проаналізовані судом першої інстанції.

Так, згідно з інформаційним аналізом із камер відеоспостереження і протоколом огляду предмету від 23.08.2018 року, які були досліджені судом першої інстанції, зафіксовано, як за адресою: м. Одеса, вул. Святослава Ріхтера, 51, проїжджає автомобіль Daewoo Lanos, червоного кольору, та через деякий час ОСОБА_8 біжить до автомобіля, сідає в нього та вони їдуть звідти.

На відтвореному у судовому засіданні відеозапису з відео реєстратора автомобіля, який належить свідку ОСОБА_10 , зафіксовано, як останній на автомобілі рухається по вул. Святослава Ріхтера у м. Одеса, у цей момент на зупинці громадського транспорту відбувається сутичка. ОСОБА_10 під`їжджає до ОСОБА_9 , вона сідає в автомобіль та вони переслідують автомобіль Daewoo Lanos, НОМЕР_1 , червоного кольору( протокол огляду предмету від 27.08.2018 року; DVD-R диск).

Вказівка обвинуваченого про те, що на відеозаписі не зафіксовано його особу є необґрунтованою, адже оцінка відеозаписам дана з урахуванням оцінки інших доказів, що дає підстави дійти висновку про те, що на відеозаписі зафіксований саме ОСОБА_8 .

Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.08.2018 року та довідкою до нього, свідок ОСОБА_11 впізнав чоловіка під номером 2 ( ОСОБА_8 ), як особу, яка 22.08.2018 року о 19 годині 25 хвилин на тролейбусній зупинці біля будинку 51 по вул. Святослава Ріхтера, м. Одеса, зірвала золотий ланцюжок.

Доводи сторони захисту про порушення порядку проведення впізнання не ґрунтуються на вимогах закону, тому судом першої інстанції зазначений доказ обґрунтований визнаний належним, допустимим та достовірним.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконного посилання суду першої інстанції у вироку на протокол слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 є безпідставними, оскільки в даному випадку джерелом доказу є не показання свідка, а письмовий доказ - протокол проведення слідчого експерименту та відеозапис до нього від 23.08.2018 року, за участю ОСОБА_11 , який прямо викриває обвинуваченого у вчиненні грабежу та підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України.

В свою чергу, судом першої інстанції було встановлено нерозривний за часом ланцюг дій обвинуваченого з моменту заволодіння майном потерпілої до його затримання оперативними працівниками ВКП Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області, біля будинку 46 по вул. Академіка Філатова в м. Одесі.

Фактично обвинуваченим та захисником в апеляційних скаргах висловлюється незгода з оцінкою доказів, яка була надана судом першої інстанції.

Доводи обвинуваченого та захисника, викладені в апеляційних скаргах, фактично дублюють доводи, що зазначалися стороною захисту під час розгляду провадження в суді першої інстанції і яким суд дав відповідну оцінку. Суд першої інстанції навів у вироку мотиви, які давали підстави дійти висновку, про належність і допустимість вказаних доказів.

Апеляційний суд, оцінюючи вище приведені докази, як кожен окремо так і в їх сукупності між собою, відмічає відсутність в них протиріч і констатує повну узгодженість та достатність для встановлення поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Наведені вище та дослідженні судом докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального закону України та містять фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_8 , інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами, обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом, а доводи викладені в апеляційних скаргах правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку апеляційного суду, міра покарання ОСОБА_8 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який вину не визнав, раніше судимий за вчинення умисного тяжкого корисливого кримінального правопорушення, ніяких висновків не зробив, знов вчинив аналогічне кримінальне правопорушення.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на думку апеляційного суду, є справедливим, необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, оскільки таке покарання повною мірою відповідає меті покарання визначеного ст. 50 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції має право залишити оскаржений вирок без змін.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника є необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню, а оскаржений вирок, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси, від 09 квітня 2020 року, у кримінальному провадженні №0002947, внесеному до ЄРДР 22.08.2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_8 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4