Справа № 455/1507/20
Провадження № 1-кп/455/87/2021
ВИРОК
Іменем України
17 червня 2021 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000338 від 12.09.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Росохи Старосамбірського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, військовозобов`язаного, з професійно-технічною освітою, лісника Хирівського лісництва Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», судимості не має, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України,

за участю: сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи на посаді лісника Хирівського лісництва Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», являючись особою, яка уповноважена на зберігання та охорону ввіреного майна, вчинив неналежне виконання своїх обов`язків, внаслідок чого спричинив тяжкі наслідки.

З`ясовано, що Старосамбірське дочірнє лісогосподарське підприємство «Галсільліс» створене згідно наказу №1 від 15.09.2000 року Обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс». Засновником підприємства є Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, що діє від імені власника - Львівської обласної ради.

Метою створення Підприємства є забезпечення охорони, захисту, використання і відтворення лісів на землях лісового фонду, переданих дочірнім підприємствам в установленому порядку у постійне користування.

Статтею 7 Лісового кодексу України встановлено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності.

Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування (ст. 9 цього Кодексу).

Львівською обласною радою право власності на ліси реалізовано, шляхом створення спеціалізованих лісогосподарських підприємств, в тому числі, Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», яким здійснюється лісогосподарська діяльність в комунальних лісах площею 23,134 тис.га.

Наказом керівника Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» № 68-К від 01.08.2006 року ОСОБА_3 призначено па посаду лісника обходу №4 кварталів №13, 14, 16, 17 Хирівського лісництва Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс».

Одночасно з прийняттям на вказану посаду із ОСОБА_3 укладено договір про матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну з вини працівника та ознайомлено з посадовою інструкцією лісника, відповідно до якої останній зобов`язаний здійснювати охорону лісу від самовільних рубок і інших лісопорушень, затримувати в лісі та на шляху з лісу незаконно добуту лісопродукцію і накладати арешт на незаконно добуту сировину, нести персональну відповідальність за збереження лісів та передано під охорону ОСОБА_3 обхід № 4 Хирівського лісництва ДЛГП «Галсільліс».

Таким чином, ОСОБА_3 будучи матеріально-відповідальною особою за збереження та охорону ввіреного майна, в період з 01.09.2020 року по 11.09.2020 року, маючи достатній досвід роботи для виявлення ознак незаконних рубок дерев, можливості для залучення працівників лісової охорони та правоохоронних органів до припинення самовільних рубок, затримання правопорушників, арешту та затримання в лісі й на шляху з лісу лісопродукції та сировини, тобто маючи можливість для забезпечення охорони ввіреного майна, неналежно виконував покладені на нього обов`язки, зокрема, не проводив перевірки стану охорони лісу в усіх кварталах, в тому числі і в кварталі № 14, переданого під охорону лісового обходу; лісові масиви регулярно не обходив; лісопорушників, фактів вчинення самовільних рубок в лісі та ознак, що вказують на проведення в лісі незаконних рубань, не виявляв.

Також, ОСОБА_3 про факти вчинення самовільних рубок чи ознак самовільних рубок у ввіреному під охорону обході та необхідність залучення працівників лісової охорони і правоохоронних органів для охорони ввіреного майна, керівництво Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» не інформував.

Неналежне виконання лісником ОСОБА_3 власних обов`язків з охорони ввіреного майна призвело до того, що в період з 01.09.2020 року по 11.09.2020 року невстановлені досудовим слідством особи здійснили самовільну рубку 12 дерев породи ялиця та 7 дерев породи сосна в обході № 4 кварталі № 14 Хирівського лісництва Старосамбірського ДЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться на території Терлівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, чим спричинено шкоду Терлівській сільській раді на суму 149209,87 гривень, що є тяжкими наслідками для власника майна.

Таким чином, ОСОБА_3 , обгрунтовано обвинувачується в порушенні обов`язків щодо охорони майна, а саме: у неналежному виконанні особою, якій доручено зберігання чи охорона чужого майна, своїх обов`язків, що спричинило тяжкі наслідки для власника майна, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.197 КК України.

Разом із обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 19.11.2020 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , що скріпили її підписами сторін, в якій дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст.197 КК України, в якій ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, беззаперечно визнає обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Сторони угоди узгодили остаточне покарання ОСОБА_3 у виді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням в дохід держави з суми заробітку ОСОБА_3 двадцяти відсотків.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості. Угода укладена 19.11.2020 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 . Угода підписана учасниками та захисником обвинуваченого. Сторони дійшли згоди щодо виду та розміру покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_5 не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь - яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 цього Кодексу.

Зазначена угода відповідає вимогам ст. 474 ч.7 КПК України, при укладенні угоди враховано вимоги ст. 470 КПК України, її зміст також відповідає вимогам, передбаченим ст. 472 КПК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.197 КК України, що полягає в порушенні обов`язків щодо охорони майна, а саме: у неналежному виконанні особою, якій доручено зберігання чи охорона чужого майна, своїх обов`язків, що спричинило тяжкі наслідки для власника майна.

Сторони розуміють, передбачені ст.473 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення та вид покарання, яке буде йому призначене у разі затвердження угоди, а також, які можуть наступити наслідки у разі невиконання угоди.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Угода про визнання винуватості відповідає вимогам, встановленим КПК України, та не порушує права, свободи чи інтереси сторін кримінального провадження або інших осіб.

Покарання, визначене в угоді про визнання винуватості, відповідає вимогам КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання в редакції на момент укладення угоди.

Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не встановлено.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Угода про визнання винуватості відповідає вимогам, встановленим КПК України, та не порушує права, свободи чи інтереси сторін кримінального провадження або інших осіб.
Покарання, визначене в угоді про визнання винуватості, відповідає вимогам КК України.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених ч. 7 ст. 474 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальних витрат немає. Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368-370, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 473, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 листопада 2020 року між начальником Старосамбірського відділу Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 .

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України призначивши узгоджене сторонами покарання у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави з суми заробітку ОСОБА_3 двадцяти відсотків.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд протягом 30 днів з часу його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1