ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1645/21 Справа № 190/389/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року про відмову в задоволенні сумісного подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянина України, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого, в останнє 20.07.2018 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області за ст. ст. 186 ч. 3, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
В с т а н о в и л а:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року в задоволені сумісного подання ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122» та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 , має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 , зазнає позитивних змін.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та звільнити його умовно достроково від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заперечення прокурора є необґрунтованими.
Вважає, що став на шлях виправлення, режиму утримання в установі не порушує.
Вказує на те, що за час відбування покарання має три заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці. Характеризується позитивно, працює поваром. До роботи ставиться добре, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «фізкультура та спорт», стягнень не має.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно з матеріалами провадження та технічної фіксації судового розгляду, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , засуджений вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20.07.2018 р., за ст.186 ч.3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 13.11.2018 року.
Початок строку відбування покарання 06.07.2017 року, кінець строку відбування покарання 06.01.2023 року.
Засуджений ОСОБА_7 з 10.07.2017 р., по 16.01.2019 р., утримувався в слідчому ізоляторі м.Маріуполь, де характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 16.01.2019 року засуджений ОСОБА_7 , відбуває покарання у державній установі П`ятихатська виправна колонія (№122); за цей час характеризується позитивно, має три заохочення, стягнень не має, працевлаштований кухонним робітником до їдальні установи. До роботи ставиться добре, поставлені йому завдання виконує. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «фізкультура та спорт», до участі у програмі ставиться посередньо. Позову за виконавчими листами не має. 23.05.2019 р.,
Разом з цим, комісією ПВК №122 засудженому ОСОБА_7 , відмовлено у зміні умов тримання, як такому що не став на шлях виправлення. 13.05.2020 року ухвалою П`ятихатського районного суду ОСОБА_7 , відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України, як такому що не довів своє виправлення.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 , має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень не має, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 , зазнає позитивних змін.
Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_8 відбуває покарання з 25.10.2012 року. За час відбування покарання у слідчому ізоляторі м.Дніпро характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала. Під час відбування покарання у ДУ «Павлоградська виправна колонія (№142)» характеризувалась посередньо, мала одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку та два заохочення. До Державної установи «ПВЦ (№79)» прибула 15.08.2018 року з ІІриазовської ВК №107, де характеризувалась задовільно, мала два заохочення, стягнень не мала. По прибуттю до установи була працевлаштована до контрагентського об`єкту ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» робочою. На даний час працевлаштована до виробничої
Апеляційний суд звертає увагу на те, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
В даному випадку, на думку колегії суддів, відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження апелянта про те, що він довела своє виправлення і готовий до правослухняної поведінки без відбування покарання є голослівними, оскільки матеріали провадження свідчать про недосягнення такої мети покарання як виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
Тож, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково і вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року про відмову в задоволенні сумісного подання ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122» та спостережної комісії П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення на засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4