Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2021 м. Київ

Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції між Подільським районним судом м. Києва та Сєверодонецьким міським судом Луганської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19 листопада 2020 року за №0000341 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно неодруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (зі слів), ФОП (зі слів), раніше судимого:
- 30.11.2016 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 345 КК України, ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.11.2017 року з Бердянської виправної колонії Запорізької області у зв`язку з відбуттям покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
10.11.2020 року у невстановлений час ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , повторно, шляхом обману, надаючи потерпілому ОСОБА_5 неправдиву інформацію про те, що вуличні тренажери та обладнання дитячої площадки є у нього в наявності, при цьому намірів виконати зобов`язання щодо поставки вуличних тренажерів та дитячого майданчику не мав і не виконав, заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 88 056 грн.
Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та погодився з правовою кваліфікацією висунутого йому обвинувачення. У вчиненому щиро кається, вказав, що зробив для себе належні висновки, просить його суворо не карати та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вказав, що частково почав здійснювати платежі потерпілому на відшкодування шкоди, має намір відшкодовувати шкоду в подальшому.
Потерпілий ОСОБА_5 згідно письмової заяви просить розглянути справу за його відсутності, цивільний позов не заявлено, просить призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
При визначенні виду та міри покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого, його щире каяття, останній раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, характеристику з ДУ «Старобільський слідчий ізолятор» за якою ОСОБА_3 характеризується посередньо, почав частково відшкодовувати матеріальну шкоду, наявність на утриманні неповнолітнього сина.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, поведінку ОСОБА_3 під час судового розгляду, який дав критичну оцінку свого злочинного діяння, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що призначення обвинуваченому даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному проваджені відсутній.
Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Окрім того, згідно постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області ОСОБА_6 від 24.06.2021 року, визнано речовим доказом : Iphone 7 модель А1660, IMEI: НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету №7066074.
Так, згідно ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Таким чином, суд застосовує спеціальну конфіскацію до майна, за допомогою якого було вчинено кримінальне правопорушення, а саме щодо мобільного телефону.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.
Попереднє ув`язнення під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання відраховувати з дня взяття під варту ОСОБА_3 з 19 травня 2021 року.
Речові докази:
- копію заяви-анкети № 127378 від 17.07.2020 на ім`я ОСОБА_3 на 1 арк.; копію виписки по рахунку № НОМЕР_3 в період часу з 01.11.2020 по 08.12.2020 на 4 арк.: диск CD-R Alerus 700Mb/80min; CD-R диск, який має заводське маркування ANV 16x DVD-R DATA 4.7 GB video 80 min та диск CD-R диск, який має заводське маркування ALERUS 32х DATA 700Mb/80min - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000341.
До речового доказу : мобільного телефону Iphone 7 модель А1660, IMEI: НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, який поміщено до спеціального пакету № 7066074 та зберігається у приміщенні камери схову речових доказів Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області - застосувати спеціальну конфіскацію, та конфіскувати у дохід держави.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту взяття його під варту, тобто з 19 травня 2021 року.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1