Справа №359/1638/21
Провадження №1-в/359/182/2021
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

22 червня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією клопотання потерпілої ОСОБА_4 про стягнення процесуальних витрат у об`єднаному судовому провадженні за кримінальними провадженнями № 0000004, винесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2021 року та №0000125, винесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2021 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в :
На розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищевказане клопотання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0000125 від 29.01.2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь витрати на правову допомогу в загальному розмірі 18000 грн 00 коп.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначила, що з 09.02.2021 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000125 від 29.01.2021 року відносно ОСОБА_5 , вона, як потерпіла, користувалася послугами адвоката. За надану правову допомогу вона сплатила грошові кошти у загальній сумі 18 000 гривень 00 копійок. Вказані витрати на правову допомогу у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 118 КПК України є процесуальними витратами. У зв`язку з тим, що з моменту повідомлення, правоохоронних органів про завдання їй тілесних ушкоджень, а саме: з 01.01.2021, упродовж тривалого часу жодних слідчих дій у кримінальному провадженні не проводилося, вона змушена була звернутися до адвоката за правовою допомогою. Згідно доданих до клопотання про стягнення процесуальних витрат Протоколів погодження обсягу, суті правової допомоги та розміру гонорару від 09.02.2021 та 18.02.2021 ОСОБА_4 за отримання послуг з юридичного супроводу досудового розслідування кримінального провадження №0000125 від 29.01.2021, було сплачено 12 000 гривень. Крім того, під час судового розгляду, ОСОБА_6 за отримання правової допомоги адвоката під час судового розгляду було сплачено грошові кошти у розмірі 6000 гривень 00 копійок. Вищевказані обставини підтверджуються долученими до клопотання Квитанціями про приймання оплати послуг №№ 1, 2, 3, що є Додатками до договору про надання правової допомоги № 01/21 від 09.02.2021. Разом з тим, у потерпілої на час постановлення вироку не було можливості надати кінцевий розрахунок всіх процесуальних витрат суду, у зв`язку з неочікуваним прийняттям стороною захисту рішення щодо проведення судового засідання в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Відсутність документів, що підтверджують розмір процесуальних витрат ОСОБА_7 фактично не дозволяло суду здійснити перевірку відповідності їх граничним розмірам компенсації, враховуючи, що за приписами ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування даних щодо процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає. Таким, чином, дане питання залишилося без розгляду. На теперішній час потерпіла ОСОБА_8 має можливість надати суду розрахунок відповідних процесуальних витрат та долучила їх до даного клопотання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Прокурор при розгляді даного клопотання поклався на думку суду.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання потерпілої, зазначивши, що остання під час розгляду кримінального провадження могла сама приймати у ньому участь, без залучення адвоката.

Заслухавши сторони судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2021 обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 29.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за №0000125 за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 122 КК України має статус потерпілої, оскільки ОСОБА_5 умисно спричинив останній середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_4 як потерпіла користувалася послугами адвоката. За надану правову допомогу остання сплатила грошові кошти у загальній сумі 18 000 гривень 00 копійок.

Разом з тим, у потерпілої на час постановлення вироку не було можливості надати кінцевий розрахунок всіх процесуальних витрат суду, у зв`язку з неочікуваним прийняттям стороною захисту рішення щодо проведення судового засідання в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відсутність документів, що підтверджують розмір процесуальних витрат ОСОБА_9 фактично не дозволяло суду здійснити перевірку відповідності їх граничним розмірам компенсації, враховуючи, що за приписами ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування даних щодо процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає. У зв`язку з цим, дане питання під час розгляду кримінального провадження залишилося без розгляду.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Частиною першою статті 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Частиною першою статті 126 КТТК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чино, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, можна прийти до висновку, що у випадку заявления учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який виніс таку ухвалу.

Аналогічний правовий висновок, сформульовано Великою Палатою Верховного суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17), згідно якої: КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Невирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Так, на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги потерпіла надала до суду відповідні докази: копію Договору про надання правової допомоги №01/21 від 09.02.2021 року; протоколи погодження обсягу, суті правової допомоги та розміру гонорару від 09.02.2021 року, 18.02.2021 року та 23.04.2021 року; акти про прийняття-передачі наданих послуг від 18.02.2021 року, 23.04.2021 року, 01.06.2021 року; квитанції про приймання оплати послуг №№ 1, 2, 3, що є Додатками до договору про надання правової допомоги № 01/21 від 09.02.2021.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, маж право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Таким чином, враховуючи вище викладене, витрати ОСОБА_4 на правову допомогу в розмірі 18 000 грн 00 коп підлягають задоволенню, оскільки ця сума підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у кримінальному провадженні. Витрати на правову допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю справи, наданим обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 124, 126, 534, 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Клопотання ОСОБА_4 про стягнення процесуальних витрат у об`єднаному судовому провадженні за кримінальними провадженнями № 0000004, винесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2021 року та №0000125, винесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.01.2021 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186 КК України, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - витрати на правову допомогу в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1