Справа № 344/6076/20
Провадження № 11-кп/4808/252/21
Категорія ч.5 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2021 року запобіжні заходи щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, з визначеним розміром застави відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 20 травня 202 року, продовжено до 11 липня 2021 року включно. Покладено на обвинуваченого ОСОБА_13 обов`язки: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками, експертами та іншими обвинуваченими по даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до підрозділів УДМС України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, стороком на 60 днів, тобто до 11 липня 2021року включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13 травня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною цілодобово покидати житло за адресою АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю, та одночасним покладанням процесуальних обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, такою, що грубо порушує його права та інтереси. Зокрема вказує, що в ухвалі суду не зазначено які саме ризики існують і чим обґрунтовуються, та що саме є перешкодою до застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, обвинувачений зазначає, що в ухвалі жодним чином не обґрунтовано визначений розмір застави, зокрема суд не вивчив його майновий стан, можливість та помірність внесення застави.

Звертає увагу суду на те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, до взяття під варту проживав з бабусею, яка на даний час потребує постійного догляду через незадовільний стан здоров`я, а також має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи вказані обставини, вважає, що на даній стадії судового розгляду є всі правові підстави для застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив змінити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання та зменшити йому розмір застави на 20 прожиткових мінімумів.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений вказує, що утримується в СІЗО вже більше ніж півтора року від 21 листопада 2018 року. Зазначає, що запобіжний захід йому щоразу продовжується з одних і тих же підстав. Вважає, що наявність тільки обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів не є вирішальною підставою для продовження йому строку тримання під вартою. При цьому вказує, що прокурор намагається звинуватити його у злочинах, які він не вчиняв, а саме за ч.5 ст. 185 КК України. Вважає безпідставним і збільшення розміру визначеної йому застави.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_11 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу суд першої інстанції, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дані, що характеризують особи обвинувачених, їх вік, стан здоровя, майновий стан, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, те, що вони є мешканцями іншої області, раніше неодноразово судимі за умисні корисливі злочини, а зокрема, щодо ОСОБА_9 перебувають на розгляді кримінальні провадження у Приморському районному суді м. Одеси, Уманському міськрайонному суді Черкаської області, та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, а саме: можливість переховуватися від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, оскільки їм відоме місце їх проживання, а це може значно ускладнити розгляд справи по суті.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою та унеможливлює застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинувачених, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених, кримінальне провадження щодо яких розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути особливу увагу на необхідність дотримання судом першої інстанції розумних строків розгляду кримінального провадження, оскільки недотримання строків розгляду кримінальних справ порушує права та законні інтереси учасників судового розгляду та конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційних скаргах, не встановлено, а тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178,183,194,331,376,404,405,407,418,419,422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5