Справа № 165/1672/20 Провадження № 1-кп/165/115/21 q НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську кримінальне провадження №0000251 від 05 березня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні за ініціативою суду було поставлене на вирішення питання про доцільність продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки строк його тримання під вартою закінчується 30 липня 2021 року і в цей час головуючий у справі суддя ОСОБА_1 буде перебувати у щорічний відпустці.

У судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів. Зазначив, що ризики, які виправдовували застосування такого виду запобіжного заходу та передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшилися, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, який ще не допитаний судом та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважають, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України можливо забезпечити таким запобіжним заходом, як домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого із застосуванням засобу електронного контролю. Наголошують на тривалому перебуванні обвинуваченого під вартою та наявністю у нього тяжких хвороб.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника.

При вирішенні ініційованого судом питання, суд враховує тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його вік, те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, до затримання обвинувачений не мав постійної роботи та легальних джерел доходів, він не одружений, ніхто на його утриманні не перебуває, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а відтак реальну можливість ОСОБА_4 порушувати процесуальну поведінку, незаконно впливати на свідка, який не допитаний судом, не з?являтися до суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення. Наведене в сукупності вказує на продовження існування ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні строку такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

При цьому суд враховує, що стороною захисту не надано доказів того, що за станом здоров?я обвинувачений ОСОБА_4 не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора, а також не спростовано ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України на які вказує сторона обвинувачення.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж як тримання під вартою, не зможе запобігти і є недостатнім для запобігання ризикам, що існують на даній стадії судового розгляду та передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк шістдесят днів.

Суд враховує вимоги ст.183 КПК України, а саме те, що при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно визначити розмір застави з врахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути непомірним для нього.

Оскільки відсутні обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, а ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначати йому заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177, ст.178, ст.183 КПК України, суд,

постановив:

Продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 01 липня 2021 року до 29 серпня 2021 року включно, з подальшим утриманням його в ДУ "Луцький слідчий ізолятор", ДУ "Рівненський слідчий ізолятор" або в дільницях слідчих ізоляторів при установах виконання покарань Волинської та Рівненської областей.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок №UA0002504, Банк - ДКСУ м.Київ, , МФО 820172, одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, та надати документ, що підтверджує внесення застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого, в разі внесення застави наступні обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду;

не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну місця свого проживання чи роботи;

утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші докменти, що дають право на виїзд з України.

В разі внесення застави з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом, для використання коштів судового збору.

Строк дії цієї ухвали встановити до 29 серпня 2021 року включно.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1