Справа № 294/599/20
Провадження № 1-кп/282/44/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар кримінальне провадження №0000079 від 02.03.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердичів Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не зареєстрованого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

- 20.07.2010 року Бердичівським міськрайонним судом за ч.2 ст.186; ч.2 ст.187; ч.3 ст.186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 28.08.2013 року Бердичівським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.3 ст.357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2020 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_4 знаходився у житловому будинку ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , де вони розпивали алкогольні напої. Після того, як ОСОБА_5 заснув, у обвинуваченого виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме: грошових коштів, мобільного телефону та заволодіння документами, належних ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений у вказаний день, час та місці, скориставшись тим, що ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння та спав, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими сторонніми особами, діючи свідомо та протиправно, з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу з кишені одягу ОСОБА_5 таємно викрав мобільний телефон торговельної марки «ХІАОМІ» модель «ХІАОМІ 7А» з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», та з сумки останнього, яка знаходилась при ньому, таємно викрав його грошові кошти у сумі 15500,00 грн. національної валюти купюрами номіналом по 200 і 500 грн., банківську карту АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , яка згідно зі ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, а також таємно, умисно заволодів паспортом громадянина України у вигляді ID-картки № НОМЕР_2 виданого 24.10.2018 року сервісним центром №1812 та військовим квитком серії НОМЕР_3 виданим 12.12.1995 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 , утримуючи викрадене при собі, з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 17556,42 грн.

При розгляді справи в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, визнав повністю та дав суду відповідні пояснення по справі, повністю підтвердивши вказані вище обставини. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється, жалкує про вчинене та просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Також вказав, що заподіяна матеріальна шкода обвинуваченим йому відшкодована частково. При призначенні покарання просив суд не позбавляти волі ОСОБА_4 , так як останній нещодавно став батьком і має бути поруч з дитиною та доглядати її.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, також підтверджується показами потерпілого та оголошеними і дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження з якими обвинувачений та потерпілий погодилися, заперечень, зауважень до оголошених матеріалів не заявляли, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.03.2020 року;

- протоколом огляду місця події від 21.03.2020 року;

- протоколом огляду місця події від 23.03.2020 року;

- постановою слідчого про визнання об`єктів вилучених в ході огляду місця події речовими доказами від 23.03.2020 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_5 від 24.03.2020 року;

- висновком експерта №12/1-272 від 25.03.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.03.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.03.2020 року;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 28.04.2020 року;

- документами, що характеризують особу обвинуваченого.

Проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційних документів, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Також, своїми умисними діями, які виразились в незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України.

Прокурор просив визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч.3 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не встановлено, оскільки зазначена в обвинувальному акті обтяжуюча обставина «вчинення особою злочину повторно», судом до уваги не приймається, оскільки вона є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, що інкриміноване обвинуваченому.

Згідно зі ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, ураховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.3 ст.357 КК України, тяжкість скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, одне з яких, у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, а інші два кримінальними проступками, то суд приходить до переконання, про необхідність призначення йому покарання передбаченого санкціями вищевказаних статтей, у виді обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд обравши вид та розмір покарання в межах санкції частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, враховуючи дані, що характеризують особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, добровільно відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, який не наполягає на суворій мірі покарання, а також його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, молодий вік, відсутності тяжких наслідків від скоєного злочину, приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні становлять 628,04 грн.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати виним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185; ч.1 ст.357; ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч.3 ст.357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 628,04 грн. витрат пов`язаних із проведенням судово-товарознавчих експертиз.

Речові доказаи по справі, а саме: мобільний телефон торговельної марки ХІАОМІ REDMI 7А Gem Blue у корпусі голубого кольору, без сім-картки та карти пам`яті, паспорт громадянина України та військовий квиток, видані на ім`я ОСОБА_5 , які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 ; банківську карту AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_4 видану на ім`я ОСОБА_5 та грошові кошти у сумі 400 грн. номіналом по 200 грн., які приєднано до матеріалів кримінального провадження, та які знаходяться у Бердичівській місцевій прокуратурі, після набрання вироком суду законної сили повернути власнику ОСОБА_5 , а арешт накладений на вищеперераховані речі ухвалою слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області №294/396/20 від 27.03.2020 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1