печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3628/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
25.01.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000104 від 21.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про накладення арешту на майно, яке було вилучено ході проведення огляду місця події 21.01.2021 поблизу буд. АДРЕСА_1 .

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

В судове засідання власник майна не з`явився, про причини неявки не повідомив, проте належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000104 від 21.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 21.01.2021 приблизно о 22:20 на проїзній частині по АДРЕСА_1 , водій електрик медичного пункту 2-го батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ DAEWOO SENS» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись від напрямку вул. Нове Шосе у напрямок вул. Богдана Хмельницького здійснив наїзд на невстановленого чоловіка, який від отриманих травм помер на місці.

В ході проведення огляду місця події 21.01.2021 по АДРЕСА_1 , автомобіль «ЗАЗ DAEWOO SENS» державний номерний знак НОМЕР_2 оглянутий із застосуванням фотографування, в процесі чого на кузові даного транспортного засобу виявлені пошкодження і сліди, що виникли внаслідок наїзду на пішохода та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, під час досудового розслідування необхідно буде встановити технічний стан транспортного засобу на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди та інші обставини механізму виникнення і розвитку дорожньо-транспортної пригоди.

Указаний автомобіль вилучено та поміщено на спеціальний майданчик зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_3 приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Прокурор вказує, що є достатні підстави вважати, що автомобіль «ЗАЗ DAEWOO SENS» державний номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_3 вилучені у ході проведення огляду місця події 21.01.2021 по АДРЕСА_1 , зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто з метою збереження речових доказів.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 21.01.2021, майно вилучене 21.01.2021 у ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовими доказами.

Прокурором доведено, що вказане майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та може мітити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_4 , видане ТСЦ 3242 від 24.12.2020 та траспортний засіб автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO SENS» державний номерний знак НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , із забороною відчуження, користування та розпоряджання ними.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1