Номер провадження: 11-кп/813/776/21
Номер справи місцевого суду: 521/6527/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000431 від 04.02.2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянин України, з середньою освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вироком вирішено долю речових доказів.
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Як вбачається з вироку, 03.02.2019 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні ТЦ «МЕТРО», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29, та реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом обману та маніпуляцій з заміною товару, переклав 85 упаковок паперових стаканчиків з упаковки фірми «ARO» до упаковки одноразових паперових стаканчиків фірми «HS», вартість яких нижча порівняно з фірмою «ARO».

Після чого, ОСОБА_7 попрямував до каси та сплатив за товар, а саме за 85 упаковок паперових стаканчиків фірми «ARO», які перебували в упаковках фірми «HS», вартість яких нижча порівняно з фірмою «ARO», тим самим шляхом обману заволодів майном, що належало ТЦ №12 «МЕТРО», спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 3 187 гривень 50 копійок.

У подальшому ОСОБА_7 , пройшовши повз лінію контролю намагався покинути місце вчинення злочину, для реальної можливості користуватися чи розпоряджатися вищевказаним майном, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони ТЦ №12 «МЕТРО» при виході з приміщення магазину.

В результаті припинення протиправних дій ОСОБА_7 було попереджено завдання матеріальних збитків магазину ТОВ «МЕТРО» на суму 3187 гривень 50 копійок.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року та на підставі ст. 45 КК України звільнити його від кримінальної відповідальності. В якості доводів зазначає, що він раніше не судимий, вчинив злочин вперше, фізично та психічно здоровий, не зловживає наркотиками та алкоголем, позитивно характеризується за місцем проживання, шкоду потерпілому не завдано, представники потерпілого претензій не мають.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, який просив пом`якшити призначене судом покарання, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.
Розгляд справи судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону апеляційним судом не встановлено.
Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації ніким не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 2 КПК України визначено завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так ч. 1 ст. 44 КК України встановлює, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
З аналізу змісту Розділу IХ КК України «Звільнення від кримінальної відповідальності» можна дійти висновку, що звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе у випадках: дійового каяття, примирення винного з потерпілим, передачі особи на поруки, зміни обстановки, а також закінчення строків давності.
При цьому, в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» судам роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, встановлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, у порядку, встановленому КПК України.
Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК України, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акту помилування.
В свою чергу, ч. 1 ст. 285 КПК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 2 ст. 286 КПК України передбачено, що встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.
Таким чином, звільнити особу від кримінальної відповідальності можливо лише в конкретно визначених кримінальним законом випадках та за наявності для цього певних умов та підстав, одним із яких, зокрема, є клопотання прокурора.
Відповідно до положень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к (провадження № 51-2607 км 18), розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
При цьому, в ухвалі районного суду та матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б вказували на те, що ОСОБА_7 надав органу досудового розслідування будь-яку допомогу у встановленні невідомих йому обставин кримінального провадження, зокрема, з урахуванням того, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч.1 КК України, вчинене в умовах очевидності.
Умисел обвинуваченого на вчинення правопорушення не доведено до кінця з причин, що не залежали від нього та від його волі, оскільки ОСОБА_7 був зупинений працівниками охорони.
Надіслані на адресу апеляційного суду від імені представника потерпілого ТОВ «МЕТРО» ОСОБА_8 клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та заява про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв`язку з його примиренням з потерпілим не містять передбачених ст. 45, 46 КК України підстав для прийняття судом такого рішення.
Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що обвинувачений щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, а тому відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 45 КК України.
На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність оскаржуваного вироку районного суду є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 370, 376, 405, 407, 419, 424,426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року відносно ОСОБА_7 за ст. ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4