Справа № 489/800/21
Номер провадження 1-кс/489/209/21
УХВАЛА
Іменем України
11 лютого 2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача СД ВП № 2 Миколаївського районного управління ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі - дізнавач), подане в рамках кримінального провадження № 0000025 від 07.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, погоджене прокурором Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , про арешт майна

встановив
До слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого про арешт майна, вилученого 06.02.2021 в ході проведення огляду місця події, а саме: автомобіля "BMW 320i", чорного кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Дізнавач подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив задовольнити.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обґрунтовується, слідчим суддею встановлено такі обставини.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СД відділення поліції № 2 Миколаївського районного управління ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

06.02.2021 близько 21:40 год. до чергової частини відділення поліції № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт співробітника УПП про те, що у автомобіля "BMW 320i", з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 1991 р. н. виявлено ознаки підробки, а саме ознаки зміни номеру на місці розташування ВІН коду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, в т. ч. з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.
У клопотанні дізнавач обґрунтовує необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою збереження речових доказів.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а такими заходами в тому числі є арешт майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані документи, слідчий суддя вважає, що автомобіль може містити сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме зміну номерів вузлів та агрегатів. Для встановлення цих обставин дізнавач виказує намір призначити експертизу, тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою збереження речових доказів.
Після проведення експертиз власник зможе у встановленому КПК України порядку звернутись до суду про скасування арешту в т. ч. щодо обмеження права користування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль "BMW 320i", чорного кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1