Номер провадження: 11-кп/813/1217/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2019 відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 06.06.2016 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 189 КК України до 5 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Не погодившись з прийнятим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на незаконність, необґрунтованість вироку, просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.08.2020 вирок Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2019 залишено без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
В подальшому, постановою Верховного Суду від 03.03.2021 ухвала Одеського апеляційного суду від 25.08.2020 відносно ОСОБА_7 скасована і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк не більше ніж 60 днів, тобто до 01.05.2021.

10.06.2020 від прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та просив змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Приморського райсуду м. Одеси від 27.09.2019 за ч. 4 ст. 296 КК України.
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за ч. 4 ст. 296 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а тому, згідно вищезазначених положень п. 5 ч. 2 ст. 183 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість на наслідки вчиненого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, а також характеристику його особи, суд доходить висновку про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, продовження існування ризику можливого вчинення кримінального правопорушення з огляду на обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину при наявності непогашеної судимості за раніше скоєний злочин.
Окрім того, суд при прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання прокурора враховує практику ЄСПЛ, в тому числі п. 33 рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейського Суду з прав людини визначено вказує, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки в залежності від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому, необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язку з державою, в якому він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).
Окрім того, суд враховує обставини вчиненого злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , характеристику його особи, відсутність відомостей, які б вказували на наявність міцних соціальних зв`язків з державною, які б могли бути беззаперечним стримуючим фактором, що може виключати наявність ризику переховування від суду, колегія суддів вважає, що також може існувати ризик переховування обвинуваченого від суду.
Враховуючи викладене у вій сукупності, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.
За таких підстав, клопотання прокурора підлягає задоволенню, клопотання захисника не підлягає задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08.08.2021 включно.

Керуючись статтями 24, 177, 178, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу залишити без задоволення.
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з дня постановлення ухвали до 08.08.2021 включно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, підлягає негайному виконанню та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4