Справа № 444/515/21
Провадження № 1-кп/444/149/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000032, внесеного 09.02.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блищиводи Львівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, на утриманні має трьох дітей, освіта середня, раніше не судимого, не інвалід, непрацюючого, ІПН судом не встановлено,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, 390-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ :

18.02.2021 Жовківським районним судом ухвалено рішення про видачу обмежувального припису, згідно якого ОСОБА_3 на строк 6 місяців заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_6 та дітьми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , як постраждалими особами, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_3 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 . Заборонено ОСОБА_3 наближатись на відстань 10 метрів до робочого місця ОСОБА_6 , що знаходиться в селі Блищиводи, Львівського району Львівської області, а саме до фельдшерсько-акушерського пункту села Блищиводи, Львівського району Львівської області, що підпорядковується КНП «Жовківська центральна лікарня». Заборонено ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням буде перебувати у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею. Заборонено ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (соціальні мережі тощо). Обмежити ОСОБА_3 у спілкуванні з дітьми: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом заборонити на побачення без присутності працівників органу опіки та піклування, яке набрало законної сили та з яким ОСОБА_3 18.02.2021 ознайомлено.
В подальшому, ОСОБА_3 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, в порушення встановлених заборон 03 квітня 2021 близько 17 години 20 хвилин, прийшов на господарство за місцем проживання ОСОБА_6 та їхніх спільних дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов у будинок, де перебувала ОСОБА_6 та їхня дочка ОСОБА_7 , чим порушив вимоги обмежувального припису, передбаченого рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18.02.2021.
Таким чином, ОСОБА_3 умисно невиконав обмежувальний припис, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 19.02.2020р, 18.01.2021р., та 22.01.2021р., умисно, систематично вчиняв стосовно своєї дружини ОСОБА_6 психологічне насильство, що проявлялося в образах, нецензурній лайці, погрозах фізичної розправи чим принижував її честь та гідність, що призвело до психологічних страждань потерпілої, за що ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, постановами Жовківського районного суду Львівської області 25.02.2020, 22.01.2021 та 25.01.2021.
Також 05.02.2021 року, близько 19:20 год. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного насильства своїй дружині ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, вчинив сварку, умисно ображав її нецензурною лайкою, принижуючи цим її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань потерпілої, тобто скоїв домашнє насильство.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо дружини, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_6 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ст.126-1, 390-1 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, викладені у обвинувальних актах. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1,390-1 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст.390-1 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання обмежувального припису.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишньої дружини, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_6 ..
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку та злочину невеликої тяжкості, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який у вчиненому щиро розкаявся, по місцю проживання характеризується посередньо,раніше не судимого, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність обставин, що обтяжують покаранння, а саме вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо подружжя.

Враховуючи вищенаведене, характер скоєного злочину та особу винного, суд вважає за необхідне обрати щодо обвинуваченого покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті за якою він судиться.

Однак, суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються посередньо, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, приходить до висновку, що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 349, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 1 ( один) рік 1 ( один) місяць обмеження волі.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 ( один) рік 1 ( один) місяць.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1