Справа № 307/702/21
Провадження № 1-кп/307/79/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Тячів матеріали кримінального провадження № 0000004 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2021 року близько 20 години, ОСОБА_4 , керуючи легковим автомобілем марки "Volkswagen Passat B 6", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Центральній, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не ввімкнувши лівий покажчик повороту на вищевказаному транспортному засобі, чим порушив пункт 9.4 Правил дорожнього руху України, та не виконуючи законні вимоги працівників поліції про зупинку, подані проблисковими маячками червоно-синього кольору, які були ввімкнуті на службовому автомобілі марки «Renault Duster», номерний знак НОМЕР_2 , в складі екіпажу якого були працівники взводу РПОП ГУНП в Закарпатській області, з метою втечі від працівників поліції, збільшивши швидкість руху, повернув на вулицю Садову, де був зупинений працівниками наряду СРПІІ №4 Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, під час розмови з якими, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, який виконував покладені на нього Законом України «Про Національну поліцію» обов`язки та був одягнений у формений одяг з відповідними знаками розрізнення, при спробі здійснення поліцейським ОСОБА_6 , його адміністративного затримання для подальшого складання адміністративного протоколу, здійснив активний опір останньому та забіг на територію домоволодіння АДРЕСА_2 по вказаній вулиці, де взявши предмет, схожий на сокиру та розмахуючи нею, почав виражатися нецензурною лайкою вбік поліцейських та чіплятись за форменний одяг, чим здійснив фізичний опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків та умисно не виконував законні вимоги поліцейських щодо припинення протиправної поведінки.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

У судовому засіданні надано суду угоду про примирення у кримінальному провадженні від 11 лютого 2021 року, що укладена між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

Відповідно до умов угоди від 11 лютого 2021 року, що укладена між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , потерпілий та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000004 за спільною ініціативою та спільною згодою, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 342 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зазначили, що ОСОБА_4 беззастережно визнає обвинувачення за ч. 2 ст. 342 КК України та відшкодував заподіяну шкоду, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. Також, у даній угоді зазначені та роз`яснені потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання. Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного. Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 342 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком. Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містять всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін. У судовому засіданні судом, також, встановлено, що угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення. Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 342 КК України кваліфіковано вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про примирення від 11 лютого 2021 року, укладена між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 підлягає затвердженню. Речовий доказ чотири DVD+R диски, 4.7 GB, 16х, 120 min, Ridata, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, слід залишити при матеріалах кримінального провадження. Речовий доказ ручна сокира, яка упакована та опечатана до номерного пакета експертної служби № INZ 3006498 ГСУ Нацполіції України та передана до камери зберігання речових доказів тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, слід повернути власнику ОСОБА_4 . На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення від 11 лютого 2021 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000004 від 14 січня 2021 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342 КК узгоджене угодою про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.

Речовий доказ чотири DVD+R диски, 4.7 GB, 16х, 120 min, Ridata, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ ручна сокира, яка упакована та опечатана до номерного пакета експертної служби № INZ 3006498 ГСУ Нацполіції України та передана до камери зберігання речових доказів Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженим та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1