Дата документу 30.06.2021 Справа № 335/2548/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2548/21 Головуючий в 1 інст. Макаров В.О.
Провадження № 11-сс/807/558/21 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м . Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді Рассуждай В.Я.,

суддів Дадашевої С.В., Гончара О.С.,

при секретарі Змитраковій А.Д.,

за участю особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт

ОСОБА_1 ,

представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката Зелінської О.С.,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_1 адвоката Зелінської О.С. на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2021 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого про арешт майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області Р. Снопко, за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури А. Купенком звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасове вилучене майно під час обшуку автомобілю «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, який перебував під керуванням ОСОБА_1 та пасажиром ОСОБА_2 , а саме: автомобіль «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », який зареєстровано на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_4 , утримувач сім-карти «Київстар» № НОМЕР_5 , дві сім-карти «Київстар», одна сім-карта мобільного оператору «МТС», дві сім-карти з надписом «LEBARA», фіскальний чек від 21.03.2021 з ТОВ «Фармація Запоріжжя», посвідчення водія, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобілю «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », грошові кошти у сумі 1120 грн., мобільний телефон «Iphone 11 Pro» в корпусі золотистого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_6 , на верхній правій частині екрану маються пошкодження у вигляді тріщини екрану, полімерну пляшку об`ємом 1,5 л. з етикеткою «Моршинська», яка заповнена рідиною жовтого кольору; електронні ваги Pocket Scale в корпусі сірого кольору, мобільний телефон «Iphone Х max» в корпусі сірого кольору, IMEI НОМЕР_7 , з сім-картою Київстар № НОМЕР_8 .

Під час досудового розслідування встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали з УКР ГУНП в Запорізькій області про те, що невстановлені особи на території м. Запоріжжя та Запорізької області, займаються незаконним виробництвом, перевезенням та збутом особливо небезпечний наркотичних засобів та психотропних речовин.

Під час досудового розслідування оперативному підрозділу УКР ГУНП в Запорізькій області, які здійснюють оперативний супровід і матеріалів кримінального провадження, надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, на проведення оперативних заходів направлених на встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Запоріжжя та Запорізької області.

За результатами виконаного доручення проведено оперативно-розшукові заходи, в ході яких отримана оперативна інформація про те, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 користується земельною ділянкою АДРЕСА_2 . Малокатеринівка, яка значиться за ним та його сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На вказаній дачній ділянці розташований будинок, в приміщенні якого ОСОБА_2 виготовляє з метою збуту наркотичний засіб «амфетамін». ОСОБА_2 пересувається на автомобілі «BMW 320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », який зареєстровано на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 березня 2021 року ОСОБА_2 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Того ж дня, під час проведення санкціонованого обшуку автомобілю «BMW» модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, який перебував під керуванням ОСОБА_1 та пасажиром ОСОБА_2 , було виявлено та вилучено:

- автомобіль «BMW» модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », який зареєстровано на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , утримувач для сім-карти «Київстар» № НОМЕР_5 , дві сім-карти «Київстар», одна сім-карта мобільного оператору «МТС»;

- дві сім-карти з написом «LEBARA», фіскальний чек від 21.03.2021 з ТОВ «Фармація Запоріжжя», посвідчення водія, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобілю «BMW» модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 »;

- грошові кошти у сумі 1120 гривень;

- мобільний телефон «Iphone 11 Pro» в корпусі золотистого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «водафон» № НОМЕР_6 , на верхній правій частині екрану маються ушкодження у вигляді тріщини екрану;

- полімерна пляшка об`ємом 1,5 л. з етикеткою «Моршинська», яка заповнена рідиною жовтого кольору;

- електронні ваги Pocket Scale в корпусі сірого кольору;

- мобільний телефон «Iphone X max» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 , з сім-картою Київстар № НОМЕР_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, так як зберегли на собі сліди злочину, а тому з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення і відчуження, а також проведення судових експертиз просив накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий суддя частково задовольнив клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, обґрунтувавши це тим, що вилучене майно, зокрема, автомобіль, який зареєстрований на ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, банківські карти, грошові кошти у сумі 1120 грн., мобільні телефони, полімерна пляшка, заповнена рідиною жовтого кольору та електронні ваги носять інформацію про вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується. В частині накладання арешту на фіскальний чек, посвідчення водія та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 зазначив, що клопотання та додані до нього матеріали не містять жодних даних, які б давали підстави вважати, що таке майно має ознаки речових доказів у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат Зелінська О.С. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою звільнити з-під арешту майно вилучене під час санкціонованого обшуку автомобіля «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме, автомобіль «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », власником якого є ОСОБА_1 ; банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_4 ; утримувач сім-карти «Київстар» № НОМЕР_5 ; дві сім-карти «Київстар»; одну сім-карту мобільного оператору «МТС»; дві сім-карти з надписом «LEBARA»; фіскальний чек від 21.03.2021 з ТОВ «Фармація Запоріжжя»; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 »; грошові кошти в сумі 1120 грн.; мобільний «Iphone 11 Pro» в корпусі золотистого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_6 , на верхній правій частині екрану маються пошкодження у вигляді тріщини екрану та зобов`язати уповноваженого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000380 від 19.10.2020 року, негайно повернути ОСОБА_1 вищезазначене майно.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що частина вилученого майна належить на законних підставах ОСОБА_1 , яка не має будь-якого відношення до скоєння будь-якого злочину.

Зауважує, що з моменту вилучення майна у ОСОБА_1 та накладання на нього арешту пройшло більше майже 2 місяці, однак власник майна ОСОБА_1 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000380 від 19.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а тому відповідно до вимог КПК України є третьою особою. В той же час, ані під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_1 , ані протягом більш як 7 тижнів з моменту накладення арешту ані слідчий, ані прокурор так і не представили жодного доказу, який би вказував, що вилучене майно зберегло на собі сліди злочину.

Зазначає, що ОСОБА_1 не є ані дружиною, ані співмешканкою особи підозрюваного у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_2 , а тому автомобіль, грошові кошти та мобільний телефон, які належать ОСОБА_1 не можуть бути майном, яке набуте в результаті вчинення злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин, крім того, в даному випадку вилучається майно, яке належить підозрюваному з метою подальшої його конфіскації, однак в даному випадку відповідно до пунктів 2-4 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначене майно не підпадає, оскільки ОСОБА_1 в даному кримінальному провадженні має статус свідка.

Також вказує, що законність набуття вищевказаного автомобіля підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу №2343/2019/1657977 від 07.09.2019 року за грошові кошти, які ОСОБА_1 отримала внаслідок продажу свого будинку 27.07.2018 р. за адресою: АДРЕСА_3 . Непричетність до скоєного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та законністю набуття грошових коштів, за які придбано майно ОСОБА_1 , зокрема й вилучений мобільний телефон «Ihone 11 Pro» в корпусі золотистого кольору, підтверджується постійною відсутністю ОСОБА_1 на території України, оскільки остання майже постійно перебуває за кордон, працюючи та заробляючи на життя та гідне матеріальне забезпечення своїх дітей, на території України остання з`являється раз на 2-3 місяці максимум на 1-2 тижні, щоб побачити дітей та привести грошові кошти для їх матеріального забезпечення, що підтверджується численними відмітками у 3-х закордонних паспортах ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що ОСОБА_1 є волонтером, яка з самого початку проведення АТО, допомагала матеріальним забезпеченням військових частин, ремонтом техніки, сім`ям загиблим бійців, вдовам та дітям і так далі, та нагороджена медаллю «за гідність та патріотизм».

Вказує, що законність походження грошових коштів підтверджується випискою з АТ «КБ «Приватбанк» згідно якої чітко вбачається, що через електронні перекази із-за кордону ОСОБА_1 лише за 2020 рік перевела 13 198 Євро.

Зауважує, що підозрюваний ОСОБА_2 є лише товаришем ОСОБА_1 , який інколи у її відсутність допомагає з дітьми, наприклад в екстрених випадках забрати зі школи і так далі, а в даному випадку 22.03.2021 року ОСОБА_1 на прохання свого товариша, лише приїхала на дачу для того, щоб забрати його на своєму автомобілі та відвести до його місця проживання та відразу ж була зупинена співробітниками поліції.

Зазначає, що в ухвалі суду першої інстанції взагалі жодним чином не обґрунтовано, яким чином заборона користування мобільним телефоном та навіть автомобілем, з урахуванням тих обставин, що автомобіль було придбано за довго до того, як були навіть внесені відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 307 КК України, та належить третій особі, яка в справі проходить як свідок, може виправдовувати потреби досудового слідства.

Крім того, вказує, що в ухвалі суду першої інстанції не зазначено, які саме вилучені предмети, речі та грошові кошти, зберегли на собі сліди злочину та що це за сліди злочину.

Також зазначає, що слідчим проведено огляд та фотографування вказаного майна, що виключає ризик його приховування; майно перебуває у фактичному володінні слідчого досить тривалий час, протягом якого він мав можливість протягом розумного строку провести з ним будь-які процесуальні дії, які вважав за необхідне провести.

Звертає увагу, що право на володіння своїм власним майном добросовісно набутим тяжкою працею ОСОБА_1 грубо порушується та обмежується, оскільки особа, яка має статус свідка у вказаному кримінальному провадженні в один день разом зі своєю сім`єю була позбавлена абсолютно всіх матеріальних благ і навіть засобів до існування, оскільки під час обшуку слідчі забрали як коштовності так і усі грошові кошти до останньої гривні, більш того забрали гаджети за допомогою яких дитина проходить дистанційне навчання, засоби зв`язку та навіть автомобіль, тобто абсолютно все, залишивши ОСОБА_1 , разом із дітьми та матір`ю на межі виживання.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді представник особи щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат Зелінська О.С. посилається на те, що 25 березня 2021 року у судовому засіданні було оголошену лише вступну та резолютивну частину ухвали, а повний текст оскаржуваної ухвали нею було отримано лише 14 травня 2021 року.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наявної в матеріалах провадження заяви, адвокат Зелінська О.С. отримала копію оскаржуваної ухвали лише 13 травня 2021 року (а.с. 13), у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат Зелінська О.С. підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_1 вже має статус підозрюваної, проте, це пов`язано також з тим, що слідчий суддя скасував арешт за іншим клопотанням і слідчий не повернув це майно. Вказала, що ОСОБА_1 прийшла отримати своє майно, а їй вручили повідомлення про підозру, без її захисника. Разом з тим звернула увагу на те, що на час подання слідчим клопотання та розгляду його слідчим суддею Тюріна І.Ю. статусу підозрюваної в даному провадженні не мала.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану її представником апеляційну скаргу без надання доповнень.

У судове засідання апеляційного суду повідомлений належним чином прокурор не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надав.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та її представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що накладаючи арешт на полімерну пляшку, об`ємом 1,5 л. з етикеткою «Моршинська», яка заповнена рідиною жовтого кольору, електронні ваги Pocket Scale в корпусі сірого кольору та мобільний телефон «Iphone X max» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 з сім-картою Київстар № НОМЕР_8 в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 19 жовтня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 1 копії матеріалів кримінального провадження №0000380).

Із протоколу обшуку, проведеного 22 березня 2021 року старшим слідчим СУ ГУНП Снопком Р.І. випливає, що в ході проведення обшуку виявлено та вилучено майно, яке слідчий зазначив в своєму клопотанні про арешт майна (а.с. 2-4).

Постановою старшого слідчого Снопко Р.І. від 23 березня 2021 року майно на яке просить слідчий накласти арешт визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с. 5-6).

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України є наркотичні засоби, психотропні речовини та їх аналоги.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на полімерну пляшку, об`ємом 1,5 л. з етикеткою «Моршинська», яка заповнена рідиною жовтого кольору, електронні ваги Pocket Scale в корпусі сірого кольору, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Рішення слідчого судді щодо накладення арешту на мобільний телефон «Iphone X max» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 з сім-картою Київстар № НОМЕР_8 колегія суддів, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України щодо меж апеляційного розгляду не перевіряє.

Разом з тим, слідчий своє клопотання про накладення арешту в іншій частині майна обґрунтовує тим, що вилучені речі мають доказове значення у кримінальному провадженні, так як зберегли на собі сліди злочину.

Між тим, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не наводить у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на автомобіль «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », який зареєстровано на ОСОБА_1 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_4 , утримувач сім-карти «Київстар» № НОМЕР_5 , дві сім-карти «Київстар», одна сім-карта мобільного оператору «МТС», дві сім-карти з надписом «LEBARA», фіскальний чек від 21.03.2021 з ТОВ «Фармація Запоріжжя», посвідчення водія, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобілю «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », грошові кошти у сумі 1120 грн., мобільний телефон «Iphone 11 Pro» в корпусі золотистого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_6 .

При цьому, слід зазначити, що надані до клопотання матеріали не містять відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що вищевказаний автомобіль, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набутий кримінально протиправним шляхом.

Посилання слідчого на те, що зазначений автомобіль, який належить ОСОБА_1 зберіг на собі сліди злочину є його припущенням, оскільки не підтверджується жодними доказами.

Крім того таке майно, як посвідчення водія, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобілю «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 » взагалі не можуть бути речовими доказами в розумінні того, що зберегли на собі сліди злочину, оскільки предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України є наркотичні засоби, психотропні речовини та їх аналоги.

Крім того, слід зауважити, що слідчий в своєму клопотанні тільки перелічує майно, на яке необхідно накласти арешт та посилається загалом на те, що воно зберегло на собі сліди злочину.

Тобто слідчий в своєму клопотанні лише формально вказує підстави для накладення вказаного майна, не обґрунтовуючи при цьому мету такого накладення щодо кожного предмету та речі окремо.

Крім того, із абз. 3 ч. 2 ст. 168 КПК України випливає, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частини, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом із інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного контролю.

Тобто вилучення мобільних телефонів можливо лише у вищевказаних випадках, проте, слідчий в обґрунтування накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 11 Pro» посилається на загальні підстави, зокрема, що таке майно зберегло на собі сліди злочину.

Інші підстави щодо накладання арешту на таке майно, а саме, з метою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення слідчий не вказує.

Також відсутні підстави вважати, що банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківська карта «Приватбанк» № НОМЕР_4 , утримувач сім-карти «Київстар» № НОМЕР_5 , дві сім-карти «Київстар», одна сім-карта мобільного оператору «МТС», дві сім-карти з надписом «LEBARA» та фіскальний чек від 21 березня 2021 року з ТОВ «Фармація Запоріжжя відповідає критеріям речових доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування в клопотанні не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави для арешту автомобіля «BMW», моделі «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », який зареєстровано на ОСОБА_1 , банківської карти «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківської карти «Приватбанк» № НОМЕР_4 , утримувача сім-карти «Київстар» № НОМЕР_5 , дві сім-карти «Київстар», одної сім-карти мобільного оператору «МТС», дві сім-карти з надписом «LEBARA», фіскального чеку від 21.03.2021 з ТОВ «Фармація Запоріжжя», посвідчення водія, паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », грошових коштів у сумі 1120 грн., мобільного телефону «Iphone 11 Pro» в корпусі золотистого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_6 , а слідчий суддя, всупереч ст. 173 КПК України не встановив наявність правових підстав для відмови у задоволенні в цій частині клопотання про накладення арешту на нього, оскільки особа, яка подала вищевказане клопотання, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Обґрунтованість таких висновків колегії суддів випливає також і з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 6 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що «кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, ні слідчим в клопотанні про накладення арешту на майно, ні слідчим суддею не зазначено правових підстав для прийняття рішення про відповідність транспортного засобу критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя не врахував вимоги ст. ст. 132, 170-173 КПК України, та необґрунтовано задовольнив клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль «BMW», моделі «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », який зареєстровано на ОСОБА_1 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_4 , утримувач сім-карти «Київстар» № НОМЕР_5 , дві сім-карти «Київстар», одну сім-карту мобільного оператору «МТС», дві сім-карти з надписом «LEBARA», фіскальний чек від 21 березня 2021 року з ТОВ «Фармація Запоріжжя», грошові кошти у сумі 1120 грн., мобільний телефон «Iphone 11 Pro» в корпусі золотистого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_6 , а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді в цій частині слід визнати слушними.

При цьому, слід зазначити, що в мотивувальній частині свого рішення, слідчий суддя вказує про необґрунтованість клопотання в частині накладення арешту на фіскальний чек від 21 березня 2021 року з ТОВ «Фармація Запоріжжя», проте, в резолютивній частині ухвали, вимоги слідчого щодо цього майна задовольнив та наклав на таке майно арешт.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого накладення арешту на автомобіль «BMW», моделі «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », який зареєстровано на ОСОБА_1 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківську карту «Приватбанк» № НОМЕР_4 , утримувач сім-карти «Київстар» № НОМЕР_5 , дві сім-карти «Київстар», одну сім-карту мобільного оператору «МТС», дві сім-карти з надписом «LEBARA», фіскальний чек від 21 березня 2021 року з ТОВ «Фармація Запоріжжя», грошові кошти у сумі 1120 грн., мобільний телефон «Iphone 11 Pro» в корпусі золотистого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_6 знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, тому апеляційна скарга представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_1 адвоката Зелінської О.С. підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційного суду, якою необхідно частково задовольнити клопотання слідчого.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити представнику особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_1 адвокату Зелінській О.С. строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2021 року.
Апеляційну скаргу представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_1 адвоката Зелінської О.С. задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2021 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого про арешт майна, скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області Р. Снопка про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час санкціонованого обшуку автомобіля «BMW», модель «320D», в кузові чорного кольору, номер кузову « НОМЕР_1 », номерний знак « НОМЕР_2 », на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, який перебував під керуванням ОСОБА_1 та пасажиром ОСОБА_2 , а саме:

-полімерну пляшку, об`ємом 1,5 л. з етикеткою «Моршинська», яка заповнена рідиною жовтого кольору;

-електронні ваги Pocket Scale в корпусі сірого кольору;

-мобільний телефон «Iphone X max» в корпусі сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_7 з сім-картою Київстар № НОМЕР_8 .

В решті клопотання слідчого відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

В.Я. Рассуждай С.В. Дадашева О.С. Гончар