У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження №0000037 від 14.05.2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді на бездіяльність слідчих слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області в рамках кримінального провадження №0000037, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч. 3 ст. 212 КК України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Як на підставу звернення до суду зі скаргою заявниця посилається на положення ст. 303 КПК України та обґрунтовує її тим, що 22.08.2018 року на підставі ухвал слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва у справі 760/20552/18 та 760/20557/18 були проведені обшуки, в ході яких виявлено та вилучено речі та документи, які не є, на його думку, тимчасово вилученим майном та не має жодного доказового значення у кримінльному провадженні.
На думку заявника, вказане майно не входило до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалах про дозвіл на обшук, тому, дане майно, відноситься до тимчасово вилученого майна, яке, за відсутності клопотання про арешт майна, повинно бути негайно повернуте особі, у якої його було вилучено.
Адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Слідчий не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся, про причини не явки суд не повідомляв.
Заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна може бути оскаржено бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні вказаного майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України тимчасово вилученим майном вважаються вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу.
Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000037, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч. 3 ст. 212 КК України.
Згідно ухвал слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва у справах 760/20552/18 та 760/20557/18 було надано дозвіл на проведення обшуків за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення, зокрема, комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, з наведеним переліком підприємств, печаток підконтрольних підприємств, документів.
22.08.2018 року співробітниками СУ ФР ГУ ДФС у Київській області було проведено обшук за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , під час яких було вилучено зокрема договори, книги обліку договорів, довіреностей, товарно-транспортні накладні, інші товарно-супровідні документи, документи на оплату транспортних послуг, комп`ютерна техніка, магнітні носії, печатки.
Враховуючи те, що ухвалами слідчих суддів Солом`янського районного суду м. Києва у справах 760/20552/18 та 760/20557/18 було надано дозвіл на відшукання та вилучення, зокрема документів, електронних носіїв інформації, печатки, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що згадане майно не є тимчасово вилученим майном в розумінні положення ст. 167 КПК України, а тому у слідчого відсутній обов`язок щодо його повернення.
Таким чином, під час розгляду скарги доводи адвоката не знайшли свого підтвердження за матеріалами справи.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167-168, 233, 236, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1