Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3476/21
Провадження №1-кс/711/1046/21
У Х В А Л А

15 червня 2021 року м. Черкаси
Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
адвоката ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_5 про встановлення процесуального строку у кримінальному провадженні №0000186 від 04.03.2013р., -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про встановлення процесуального строку у кримінальному провадженні №0000186 від 04.03.2013р. Зазначено, що 07 квітня 2006 року постановою начальника Христинівського РВ УМВС порушено кримінальну справу № по факту порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
Згідно вказаної постанови: 7 квітня 2006 року близько 8-ї години, ОСОБА_6 , керуючий автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 і, рухаючись по дорозі сполученням Львів-Кіровоград-Знам`янка, в напрямок м. Умань між, с.Орадівка та с.М.Севастянівка Христинівського району Черкаської області, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в зустрічному йому напрямку.
В результаті ДТП ОСОБА_6 та пасажир в автомобілі марки «ВАЗ 21099» ОСОБА_8 , отримали тілесні ушкодження, від яких на місці водії померли, а пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, з якими доставлений в Христинівську ЦРЛ.
Водій автомобіля марки «Мерседес-Бенкц» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, а також пасажир у вказаному автомобілі ОСОБА_5 , з якими були доставлені в Христинівську ЦРЛ.
14 квітня 2006 року постановою слідчого Христинівського РВ УМВС ОСОБА_10 . ОСОБА_5 , визнано потерпілим по справі № .
4 березня 2013 року відомості про вищевказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000186 з фабулою: «7 квітня 2006 року близько 8 годині ранку на 504 км =71 м автодороги сполученням Львів-Кіровоград-Знам`янка, що розташований між с.М.Севастянівка с. Орадівка Христинівського району відбулося зіткнення автомобілів марки «ВАЗ-2099» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 та марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок вищевказаного ДТП ОСОБА_6 та пасажир автомобіля марка «ВАЗ 21099» ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці пригоди, а пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, з якими доставлений в ОСОБА_11 », правова кваліфікація ч.2 ст. 286 КК України.
18 липня 2013 року, оскільки внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження тяжкого ступеня, що підтверджується висновком ЧОБСМЕ №222 м/д від 18.06.2013, слідчим його залучено як потерпілого у цьому кримінальному провадженні.
17 вересня 2014 року постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області перекваліфіковано склад злочину в цьому кримінальному провадженні з ч. 2 ст.286 на ч.3 ст. 286 КК України.
Досудове розслідування вказаного кримінального провадження проводиться слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області, а процесуальне керівництво здійснюється групою прокурорів прокуратури Черкаської області.
З моменту порушення кримінальної справи, з наступним внесення відомостей до ЄРДР, по сьогоднішній день сплило 15 років та 2 місяці. За такий тривалий час зібрано велику кількість доказів для прийняття остаточного рішення по справі.
На сьогоднішній день, по даному провадженню допитані потерпілі, всі свідки події, проведені судово-медичні експертизи, визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та причини смерті потерпілих, встановлено прізвище, ім`я та по батькові фігуранта справи, дії якого перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку з ДТП.
Так, згідно висновку №10675/12694 комісійної судової транспортно- трасологічної та авто-технічної експертизи, складеного 31.12.2013 року експертами Харківського науково-дослідницького інституту судових експертизи ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса :
- показання свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , відносно того, що місце зіткнення автомобілів ВАЗ 21099 та «Мерседес-Бенц» знаходилось на смузі руху автомобіля ВАЗ 21099 не позбавлені технічної спроможності;
- в даній дорожній ситуації, дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п.14.2 «в», 14.6. «г» та вимогам дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонений» ПДР, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з ДТП.
Із змісту висновку №799 комісійної судової авто-технічної експертизи, складеного 05.05.2014 року експертами Львівського науково-дослідницького інституту судових експертизи вбачається, що причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт виїзду автомобіля "Мерседес-Бенц" під керуванням водія ОСОБА_7 на смугу руху автомобіля ВАЗ -21099 під керуванням водія ОСОБА_6 , що привело до створення аварійної дорожньої ситуації для останнього.
За висновком комплексної судово-медичної та транспортно-трасоголічної експертизи за № 67,68/16/19/12-1/20-СЕ/16, проведеної у період з 20.03.2017 р. по 14.09.2017 р. експертами ДУ Головне бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України та експертами ДНДЕКЦ МВС України з урахуванням виявлених у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та пошкоджень автомобілів «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_2 та ВАЗ-2099» д.н.з. НОМЕР_1 , можна дійти висновку, що в момент зіткнення транспортних засобів ОСОБА_7 найбільш ймовірно перебував за кермом автомобілів «Мерседес-Бенц», в той час як ОСОБА_5 , на місці пасажира переднього сидіння.
Вказані висновки відповідають матеріалам провадження та не спростовані.
Однак, усупереч вказаним обставинам, у кримінальному провадженні не приймаються процесуальні рішення, жодній особі не було повідомлено про підозру, рішення про закриття кримінального провадження не прийнято.
Натомість, як зазначає заявник, слідчим ВР ДТП СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 в порушення вимог кримінального процесуального закону призначались чергові експертизи, на вирішення яких виносились подібні питання, на як і вже були отримані відповіді.
При цьому, як зазначено у клопотанні, матеріали кримінального провадження навмисно направлялися до різних експертних установ, розташованих в інших містах, звідкіля повернулися без виконання. Зазначене свідчить про єдину мету таких дій затягування досудового розслідування.
Як на думку заявника, всі його численні клопотання та скарги з приводу неналежного проведення досудового розслідування ігнорувались.
Так, прокуратура Черкаської області неодноразово повідомляла його про перебування матеріалів справи на експертизі, однак згідно відповідей експертів спочатку її взагалі їм не надавали, а із змісту останньої відповіді вбачається, що експертиза проведена ще 21.06.2019 року, натомість Черкаська обласна прокуратура давала йому неправдиву інформацію про інше.
Починаючи з 18.12.2019 року, взагалі жодні слідчі дії по кримінальному провадженні не проводилися, таким чином досудове розслідування безпричинно затягується в порушення розумних строків кримінального провадження, у зв`язку з чим порушуються, як вказує, права ОСОБА_5 , як потерпілого на захист порушених прав, швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.
Між тим, ОСОБА_5 вважає, що ані слідчі, ані прокурори не сприяють швидкому, повному та неупередженому досудовому розслідуванню цього кримінального провадження та допускають порушення розумних строків під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
16 березня 2021 року ним була подана прокурору вищого рівня - керівнику Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_13 скарга, в порядку ст.308 КПК України, на недотримання розумних строків слідчим та прокурором під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000186 від 04.03.2013 року, в якій він просив: надати прокурорам Черкаської обласної прокуратури, уповноваженим на здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні, вказівку щодо вчинення у місячний строк дій, спрямованих на завершення проведення досудового розслідування цього кримінального провадження з прийняттям одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України (з урахуванням положень ст. 278 КПК України).
Зазначена скарга керівництвом прокуратури Черкаської області проігнорована, що змусило ОСОБА_5 звернутися до слідчого судді.
30 березня 2021 року ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси у справі № 711/1917/21 задоволена скарга його представника адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_5 , та зобов`язано керівника Черкаської обласної прокуратури або його першого заступника або заступника вирішити мою скаргу, подану в порядку ст. 308 КПК України, датовану 16.03.2021р.
До цього часу ухвала слідчого судді не виконана, жодного процесуального рішення керівництвом прокуратури Черкаської області не прийнято.
Вищевикладені обставини дають підстави ОСОБА_5 стверджувати, що слідчий та прокурор не здійснюють досудове розслідування належним чином, в тому числі, порушуючи і вимоги ст. 28 КПК України, щодо розумних строків проведення досудового розслідування, чим суттєво порушені мої права.
Таким чином, посилаючись на ст.ст. 3, 28, 56, 114 КПК України, просить слідчого суддю, - встановити строк два місця, з дня проголошення ухвали, для закінчення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст.283 КПК України (з урахуванням положень ст. 278 КПК України) уповноваженому слідчому та прокурору у кримінальному провадженні №0000186 від 04.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.
В судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання та просив його задовольнити.
В судове засідання не з`явився прокурор, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що досудове розслідування кримінального провадження ще триває. Крім того, підстав для застосування ст. 283 КПК немає.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення за таких підстав:
встановлено, що СУ ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000186 від 04.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Черкаської обласної прокуратури.
Підозра нікому не оголошена. ОСОБА_5 визнаний потерпілим за цим кримінальним провадженням.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 року щодо розумності строків досудового слідства зазначив, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідності проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Виходячи із норм чинного національного законодавства та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, час, який враховується для визначення розумності строків, починається з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. З цього моменту, згідно зі ст.219 КПК України (до редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) починається і відлік строків досудового розслідування, персоніфікується кримінальне провадження - з`являється підозрюваний (ст. 42 КПК України).
Обґрунтовуючи клопотання заявник посилається на положення ч. 1 ст. 219 КПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017. В той же час з витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження №0000186 зареєстровано 04 березня 2013 року (слід зазначити, що кримінальна справа № порушена постановою начальника Христинівського РВ УМВС 07.04.2006р.).
Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, відповідно до частини першої Розділу 6 «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» набрав чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», опублікованим у газеті «Голос України».
Згідно з пунктом 4 § 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 вказаного Закону, зміни вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Постановою Пленуму Верховного Суду № 2 від 30 листопада 2017 року «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду визначено днем початку роботи Верховного Суду 15 грудня 2017 року. Таким чином, слідчий суддя не бере до уваги посилання заявника на дану норму саме в такій редакції.
Згідно із ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Статтею 219 КПК України встановлюються рамки, в межах яких повинно бути здійснено досудове розслідування кримінального провадження, а саме - протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Вказаний строк може бути продовженим до дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Якщо досудове розслідування злочину до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений у частині другій статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути продовжений неодноразово слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу (ч.1 ст. 294 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону).
Отже, ці норми процесуального законодавства не розповсюджуються на ті кримінальні провадження, які порушені до 15.03.2018р. (п.п. 20 п.7 параграф 1, п. 4 Прикінцевих положень параграф 2 ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017р.).
Разом з тим, ст. 114 КПК України, на яку посилається заявник, як на підставу звернення до слідчого судді з клопотанням про встановлення строку проведення досудового розслідування, не є тією нормою, яка регламентує порядок подання та розгляду даної категорії клопотань, оскільки вказана норма передбачає лише право, а не обов`язок слідчого судді, суду встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження розумного строку прийняття процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії.
Окрім того, як передбачено ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.
Відповідно до ч. 4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Згідно із ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. 1 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Крім того, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, та на свій розсуд визначає об`єм доказів, якій необхідно зібрати у кримінальному провадженні. Тому правових підстав для встановлення слідчим суддею, відповідно до вимог ст.114 КПК України, процесуального строку досудового розслідування не має.
Відповідно до ч. 2 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: зокрема, доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; повідомляти особі про підозру.
Як зазначає заявник, кримінальне провадження №0000186, у якому заявник, як потерпілий, бажає вирішити питання розумності строків встановлення прокурору, слідчому строку для закінчення досудового розслідування та прийняття одного з рішень, передбачених ст. 283 КПК, перебуває на стадії досудового розслідування, яке здійснюється Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області.
Отже, слідчий суддя вважає, що він не вправі у запропонований заявником спосіб зобов`язувати орган досудового розслідування/прокурора вчиняти процесуальні дії, необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки зазначене питання орган досудового розслідування/прокурор вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.
Крім того, відповідно до ст. 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2)звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, враховуючи норми закону, обов`язок прокурора здійснити одну із процесуальних дій, передбачених у цій статті КПК, можливий лише після повідомлення особі про підозру, а в даному випадку підозра нікому не оголошена.
Виходячи з наведеного, слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних строків досудового розслідування та зобов`язання сторони обвинувачення приймати певні процесуальні рішення і вчиняти процесуальні дії, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання заявника в цій частині слід відмовити.
При цьому, дійсно, слід зазначити, що відповідно до ч.5 ст. 38 КПК, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Ефективність досудового розслідування є співвідношенням процесуальних дій, процесуальних рішень, реалізованих учасниками кримінального провадження, а також їх результатів із положеннями КПК, що визначають підстави, умови і порядок їх проведення чи прийняття, з урахуванням оптимальних затрат часу та зусиль на це.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях виокремив таку систему критеріїв ефективності досудового розслідування: 1) метою проведення досудового розслідування завжди має бути досягнення завдань кримінального провадження (спрямованість на досягнення завдань кримінального провадження); 2) здійснення досудового розслідування повинно відповідати принципу законності, зокрема забезпечувати ефективне виконання положень національного законодавства (законність); 3) досудовому розслідуванню має бути притаманна засада публічності (ініціативності органу досудового розслідування), яка полягає в оперативній реакції на вчинене кримінальне правопорушення компетентною особою, яка не залежатиме від волі зацікавлених осіб (публічність); 4) вимога розумної швидкості досудового розслідування, що передбачає здійснення процесуальних дій на цьому етапі судочинства без зайвих затримок, їх своєчасність, відсутність необґрунтованого зупинення кримінального провадження тощо (розумна швидкість); 5) всебічність та повнота застосування заходів, спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, яка насамперед, передбачає правильність, послідовність та логічність отримання доказів та оперування ними, обґрунтування процесуальних рішень (всебічність та повнота розслідування); 6) незалежність та неупередженість особи, яка здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення (незалежність та неупередженість); 7)прозорість досудового розслідування, захист прав та інтересів потерпілого та його родичів, що передбачає своєчасне надання їм процесуального статусу, залучення до проведення процесуальних дій, ознайомлення з матеріалами провадження (прозорість); 8) врахування під час досудового розслідування індивідуальних особливостей особи правопорушника, зокрема, його віку, гендерної належності, національності (індивідуалізація); 9) диференціація форм досудового розслідування з метою його оптимізації (диференціація форм розслідування).
Ефективність досудового розслідування визначається якістю роботи слідчого. Прокурор і керівник органу досудового розслідування покликані слідкувати за тим, щоб досудове розслідування було ефективним. Щоб визначити досудове розслідування як ефективне чи неефективне, прокурор і керівник органу досудового розслідування повинні бути у певному відношенні до ефективності. Вони мають висловити свою позицію стосовно роботи слідчого і, що слід зробити, аби розслідування було ефективним.
Натомість неефективність досудового розслідування означає, що результатів розслідування нема, або їх замало, щоб говорити про збір слідчим доказів, достатніх для розкриття злочину.
Особливо чутливим до визначення чи ефективне, чи неефективне досудове розслідування за кримінальним провадженням, є потерпілий, який розраховує на отримання слідчим результатів розслідування, оскільки він зацікавлений у розслідувані злочину.
Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0000186 від 04.03.2013р. та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво цього кримінального провадження, вжити заходів, передбачених, зокрема - ст.ст. 9 ч.2, 28, 283 КПК України задля забезпечення повноти, об`єктивності та ефективності досудового розслідування у розумні строки, враховуючи тривалість досудового розслідування за цим кримінальним провадженням та зацікавленість потерпілого у результатах його розслідування.
Також слідчий суддя звертає увагу сторони обвинувачення, що цивільне законодавство покладає на державу обов`язок щодо відшкодування особі завдану їй матеріальну та/чи моральну шкоди у зв`язку з неефективністю ведення досудового розслідування кримінального провадження, у якому така особа є потерпілою особою.
Держава є відповідальною за ефективність тієї системи органів, що створені нею для виконання тієї чи іншої публічно-каральної функції. Держава бере участь як у приватних, так і публічних відносинах. У правових відносинах держава розглядається як цілісний орган, усі структурні підрозділи якого мають ефективно функціонувати. У ситуації, коли органи держави здійснюють із порушенням усіх розумних строків досудове розслідування, Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях зробив висновок про неефективність усього механізму державного управління стосовно особи (потерпілого) в цілому, так і про неефективність досудового розслідування, в якому позивач у цивільній справі є потерпілою у кримінальному провадженні.
При цьому, слід зауважити, що сторона обвинувачення не повинна допустити, як наслідок досудового розслідування, в разі його неефективності, порушення розумних та об`єктивно необхідних строків, - прийняття рішення за результатами розслідування кримінального правопорушення завершення його у зв`язку із спливом давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, а повинна виконати завдання кримінального провадження, про що викладено у статті 2 КПК України..
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-304, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0000186 від 04.03.2013р. та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво цього кримінального провадження, - вжити заходів, передбачених, зокрема - ст.ст. 9 ч.2, 28, 283 КПК України задля забезпечення повноти, об`єктивності та ефективності досудового розслідування у розумні строки.
В іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1