Справа № 442/5195/20
Провадження № 1-кп/442/79/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000101 від 05.08.2020 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Почаєвичі Дрогобицького району Львівської області, українки, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 04.08.2020 близько 16.30 год, перебуваючи поблизу під`їзду №7 будинку АДРЕСА_2 , під час виниклого словесного конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин між нею та ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці рослину зеленого кольору, нанесла останній один удар в область правого плеча, після чого почала тягнути рукою ОСОБА_5 за волосся, здавлювати за праве плече та передпліччя, в результаті чого нанесла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді саден на правій скроневій ділянці, а також внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині, синців на зовнішній та внутрішній поверхні правого плеча в середній третині, які по ступеню тяжкості кваліфікуються за ознакою легких тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому їй злочині не визнала та заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила, що день перед подією під її вікном стояла машина потерпілої з 11 год до 16 год. Коли прийшла ОСОБА_5 та завела двигун, вона попросила останню не паркувати автомобіль біля її вікна, бо до квартири потрапляють вихлопні гази. На наступний день ОСОБА_5 знову приїхала до сусіда Бігуняка, залишила свій автомобіль зранку і повернулась лише після обіду. Вона з вікна побачила, що з її клумби хтось вирвав квіти, вийшовши, помітила їх коло своїх дверей. Вона взяла ці квіти, вийшла з під`їзду і кинула їх на капот автомобіля ОСОБА_5 . Після цього хотіла повернутися додому, але остання не пустила її і почала копати, тому вона схопила ОСОБА_5 за волосся. Після цього вона пішла і сіла на сходи, а потерпілу не била. До конфлікту у потерпілої не бачила будь-яких тілесних ушкоджень. Зазначила, що вона неодноразово просила ОСОБА_5 не ставити машину біля її під`їзду, однак, остання не зважає. Вона категорично не погоджується з тим, щоб хтось паркував автомобіль у дворі будинку. У судовому засіданні заявила потерпілій, що у будь-якому випадку не дасть їй змоги припаркувати свій автомобіль біля її під`їзду. Вважає, що в даному випадку саме вона зазнала шкоди від ОСОБА_5 , а не остання. Проте, у правоохоронні органи з даного приводу не зверталася, а докази, надані прокурором, вважає неправдивими.

Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненому не визнала, її винуватість доводиться доказами, здобутими під час судового розгляду справи, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що 03.08.2020 приїхала до своєї сестри ОСОБА_6 і у дворі її будинку припаркувала автомобіль. Там вона перебувала близько двох годин. Після того, як вона завела двигун машини, вийшла ОСОБА_3 , яка висловлювалась до неї нецензурно. У зв`язку з цим вона вирішила зафіксувати усе на відео в телефоні. На її запитання: «У чому справа?», ОСОБА_3 пояснила, що смердить бензином, а потім проганяла її. На наступний день вона знову приїхала до своєї сестри, тому змушена була залишити автомобіль на подвір`ї будинку, біля під`їзду, в якому проживає ОСОБА_3 . Повертаючись від сестри, вона підійшла до свого автомобіля і в той час з під`їзду вибігла обвинувачена, тримаючи в руках рослину, якою вдарила її по плечі. Між ними розгорівся конфлікт, під час якого ОСОБА_3 вибила їй з рук телефон, схопила за волосся та спричинила їй тілесні ушкодження. Після цього вона викликала поліцію. Зазначила, що чула, як працівник поліції запитував ОСОБА_3 з приводу написання заяви, але остання відмовилася. Пригадує, що чула від сторонніх людей, як ОСОБА_3 неодноразово конфліктує з тими, хто заїжджає у двір машиною. Однак, до цієї події жодного разу її не бачила.

Позовні вимоги підтримує, оскільки вважає, що обвинувачена завдала їй майнової та моральної шкоди. Вона перенесла стрес і на теперішній час у неї далі присутні побоювання, що, приїхавши до своєї сестри, вона не зможе уникнути повторного конфлітку;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що потерпіла ОСОБА_5 доводиться їй кузиною. 03.08.2020 сестра приїжджала до неї погостювати та розповідала, що біля будинку до неї сварилася сусідка з того приводу, що вона там ставить свій автомобіль. На наступний день ОСОБА_5 знову приїхала до неї, де перебувала близько трьох годин. Після того, як остання вийшла у двір, вона виглянула у вікно та побачила на капоті автомобіля глину. Коли кузина знаходилась уже біля машини, вибігла з під`їзду ОСОБА_3 , яка кинула у потерпілу якоюсь рослиною, потім вхопила її за волосся, внаслідок чого у ОСОБА_5 випав з рук телефон. ОСОБА_3 кричала до ОСОБА_5 та висловлювалася нецензурною лайкою. До цього моменту в останньої не було жодних тілесних ушкоджень. Доповнила, що до неї також приїжджали родичі з Києва, які залишали свій автомобіль у дворі будинку, у зв`язку з чим у них також виник конфлікт із ОСОБА_3 ;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.08.2020, згідно з яким ОСОБА_5 звернулася у Дрогобицький відділ поліції з приводу вчинення ОСОБА_3 04.08.2020 близько 16.30 год відносно неї кримінального правопорушення;

- фото- із запису з мобільного телефону «Xiaomi 9Т», дослідженими у судовому засіданні та протоколом огляду предмету від 05.08.2020, з яких видно, що ОСОБА_3 , тримаючи у правій руці рослину, наносить один удар в область верхньої частини тулуба ОСОБА_5 ; а також відеофайлами із запису з мобільного телефону «Xiaomi 9Т», дослідженими (переглянутими) у судовому засіданні, якими стверджується той факт, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відбувся словесний конфлікт, під час якого остання підійшла до потерпілої і умисно нанесла їй удар, внаслідок чого з рук ОСОБА_5 випав мобільний телефон, яким здійснювався відеозапис;

- висновком експерта №330 від 05.08.2020, з якого вбачається, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на правій скроневій ділянці, а також внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині, синців на зовнішній та внутрішній поверхні правого плеча в середній третині. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в термін близько доби до моменту огляду, зокрема 04.08.2020, дією твердого тупого предмета, і по ступеню тяжкості кваліфікуються за ознаками легких тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2020 з долученою фототаблицею, за участю потерпілої ОСОБА_5 , з яким, зокрема, узгоджуються показання потерпілої щодо обставин справи;

- частково показаннями свідка ОСОБА_8 , яка підтвердила той факт, що згаданого дня між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 відбувся біля під`їзду конфлікт, який переріс у бійку. Пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_3 напередодні попередила ОСОБА_5 , щоб та не ставила біля під`їзду свій автомобіль. Вона проживає на п`ятому поверсі сусіднього під`їзду і, почувши якісь крики, вийшла у двір. У цей час вже прибули працівники поліції.

Суд не бере до уваги частково показання обвинуваченої ОСОБА_3 , а також свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з приводу нанесення ударів (у тому числі ногами) потерпілою ОСОБА_5 по тілу ОСОБА_3 , оскільки такі не знайшли свого підтвердження у судовому провадженні. Крім цього, показання свідка ОСОБА_9 є непослідовними, сумбурними і такими, що жодним чином не узгоджуються із зібраними на час розгляду справи доказами.

Ставити під сумнів показання потерпілої та свідка ОСОБА_7 підстав у суду немає. Зазначені показання узгоджуються з іншими доказами у матеріалах кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, допитавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена повністю.

Відтак, дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, оскільки вона своїми умисними протиправними діями заподіяла умисні легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 .

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого.

Обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги вищезазначене та обставини справи, враховуючи особу винної, яка характеризується посередньо, пенсійного (похилого) віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, її майновий стан, суд дійшов переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є, на переконання суду, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо цивільного позову ОСОБА_5 , суд вважає, що такий слід задоволити частково з наступних підстав.

Майнову шкоду в розмірі 5650,00 грн позивачка мотивує тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , 04.08.2020 у неї з рук випав на асфальт телефон «Xiaomi 9Т», в якому тріснули екран та сенсор. 11.08.2020 вона звернулася до приватного підприємця ОСОБА_10 , як результат, цього ж дня їй було видано рахунок фактуру на суму 5650,00 грн за заміну дисплейного модуля для її телефону.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що зазначена позовна вимога ОСОБА_5 не може підлягати задоволенню, оскільки не доводиться належними та допустимими доказами. Не зважаючи на те, що під час судового розгляду встановлено факт падіння телефону потерпілої з її рук, внаслідок нанесення обвинуваченою удару, жодним беззаперечним доказом не стверджується той факт, що мобільний телефон зазнав пошкоджень саме у цей час та у зв`язку з падінням внаслідок дій обвинуваченої. Водночас, суд звертає увагу, що ремонт проведено 11.08.2020, і відсутні будь-які докази, що такий проведено у зв`язку з пошкодженнями, спричиненими 04.08.2020 діями ОСОБА_3 . При цьому, обставини, викладені у фабулі обвинувачення, не містять вказівок на те, що внаслідок умисного нанесення обвинуваченою легких тілесних ушкоджень, телефон потерпілої зазнав механічних пошкоджень. Вказане також не зафіксовано у будь-якому процесуальному документі, який може мати доказове значення. Відтак, факту пошкодження мобільного телефону потерпілої внаслідок протиправних дій обвинуваченої як не встановлено на досудовому слідстві, так і не здобуто доказів у судовому провадженні.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 своїми протиправними діями спричинила потерпілій ОСОБА_5 моральних (душевних та психічних), а також фізичних страждань.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, в тому числі нервове потрясіння. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а відтак, вважає, що задоволений судом розмір моральної шкоди в сумі 1000 грн відповідатиме ступеню страждань потерпілої ОСОБА_5 .

Поряд з тим, на підставі ст.137 ЦПК України, з ОСОБА_3 слід стягнути в користь позивачки понесені останньою витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн, що включають в себе: ознайомлення з обвинувальним актом 100 грн, аналіз судової практики 100 грн, а також складання адвокатом цивільного позову 800 грн, оскільки такі підтверджуються актом прийняття-передачі наданих послуг від 19.08.2020 та квитанцією №04 від 18.08.2020 про їх оплату потерпілою ОСОБА_5 .

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 1000 (одну тисячу) грн на відшкодування моральної шкоди та 1000 (одну тисячу) грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Речові докази: ДВД-диск із вмістом відеозаписів залишити при матеріалах кримінального провадження №442/5195/20.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1