ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1727/21 Справа № 192/2522/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року про повернення обвинувального акту, у кримінальному провадженні №0000648 стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору для належного оформлення.
В обґрунтування ухвали, суд першої інстанції посилався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КК України, в частині анкетних відомостей про обвинуваченого, оскільки, на думку суду, прокурором не у повному обсязі з`ясовані відомості щодо фактичного місця мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 , що унеможливило його повідомлення про дату, час та місце судового засідання. Крім того, суд також посилається й на те, що застосувати до обвинуваченого примусовий привід, також не видалось можливим, оскільки судом неодноразово направлялись ухвали на адресу органу досудового розслідування, однак за інформацією щодо виконання приводів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті не проживає.
Відтак, суд вважав, що вичерпано усі можливості, передбачені КПК України для виклику обвинуваченого ОСОБА_7 до суду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду про повернення обвинувального акту скасувати та направити його на новий судовий розгляд, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає про те, що на момент складання обвинувального акту прокурором було з`ясоване фактичне місце реєстрації та проживання обвинуваченого ОСОБА_7 та достовірно встановлено, що він проживав за адресою: АДРЕСА_1 , як і вказано в обвинувальному акті. Під час досудового розслідування обвинувачений завжди своєчасно з`являвся на виклик слідчого. Водночас, прокурор зазначає про те, що зміна обвинуваченим свого місця мешкання без повідомлення про це прокурора або суду, не є порушенням вимог закону. Крім того, вказує, що такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 свідчать про те, що він ухиляється від явки до суду. Разом з цим, прокурор зазначає й про те, що суд, у даному випадку, не виконав вимоги ст. 335 КПК України, не оголосив обвинуваченого у розшук, а безпідставно повернув прокурору обвинувальний акт.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу прокурора яка приймала участь в суді першої інстанції, в повному обсязі і з підстав, викладених в скарзі просила її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обвинувачений та потерпілий в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про поважні причини неявки та про відкладення судового засідання не надали, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Перевіряючи доводи прокурора щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального кодексу, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор... зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вказаним вимогам кримінального процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам закону, суд в ухвалі вказав, що в обвинувальному акті, а саме в анкетних відомостях про обвинуваченого, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладені відомості про місце реєстрації та проживання обвинуваченого, які не відповідають дійсності.
Відповідно до обвинувального акту, фактичне місце проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 зазначено: АДРЕСА_1 . Однак обвинуваченому неодноразово направлялися судові виклики, але, відповідно до поштових повідомлень, він не отримує їх за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті, що свідчить про те, що органами досудового розслідування не з`ясовані та не встановлені всі необхідні відомості про особу обвинуваченого, а саме - місце його знаходження або проживання.
Крім того, судом зазначено також й про те, що до обвинуваченого ОСОБА_9 неодноразово, а саме 6 разів, було застосовано примусовий привід, однак з рапортів працівників поліції, у яких перебували на виконанні ухвали суду про примусовий привід, видно, що встановити місце знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 не вдається можливим у зв`язку з відсутністю його за місцем мешкання.
Разом з цим, в матеріалах обвинувального акта наявна інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на адресу якої судом неодноразово направлялись вимоги щодо забезпечення участі ОСОБА_7 у судових засідань, однак будь-яких відповідей на адресу суду не надходило.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що місце проживання обвинуваченого органом досудового розслідування фактично не встановлено і суд використав усі передбачені законом можливості для забезпечення присутності обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, однак вони не дали належних результатів і це позбавляє можливості суд призначити провадження до судового розгляду та розглянути його по суті в розумні строки.
Проте з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись.
Дослідивши обвинувальний акт та перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що стороною обвинувачення зазначені анкетні відомості обвинуваченого у відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, в тому числі вказана і адреса проживання та реєстрації станом на день направлення обвинувального акта до суду в 2018 році.
Таким чином, підставами для повернення обвинувального акта стали неодноразові неявки обвинуваченого у підготовче судове засідання та неможливість виконання ухвал суду про привід обвинуваченого, які не є законодавчо визначеними підставами, передбаченими в статтях 291, 314 КПК України для прийняття рішення про повернення обвинувального акта.
Крім того, слушними є доводи прокурора в тій частині, що суд мав можливість застосувати положення ст. 335 КПК України та оголосити обвинуваченого ОСОБА_7 у розшук, враховуючи той факт, що фактично місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_7 суду та стороні обвинувачення відомо, проте здійснити його належне повідомлення або доставити у судове засідання шляхом застосування примусового приводу не видається можливим, що свідчить про ухилення обвинуваченим від явки до суду, однак суд не скористався таким правом та повернув обвинувальний акт прокурору.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4