Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2257/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду м.Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003455 від 25 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2021 року до Подільського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003455 від 25 грудня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
22 лютого 2021 року за ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні від прокурора надійшло клопотанням про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім цього, обвинувачений раніше вже був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти життя людини та відбував тривалий строк позбавлення волі. Водночас, будучи звільненим з місць позбавлення волі обвинувачений на шлях виправлення не став та вчинив інше кримінальне правопорушення проти життя особи.
Враховуючи вказані обставини, характер інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що останній може продовжити злочинну діяльність.
На той факт, що обвинувачений буде переховуватись від суду вказує на те, що, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, обвинувачений намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики суду. Санкція статті, що інкримінується обвинуваченому передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.
Обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не буде сприяти меті та завданням кримінального провадження на даній стадії, оскільки ОСОБА_4 в міру тяжкості покарання яке йому загрожує, віку, репутації, попередньої судимості, способу життя, майнового стану, відсутності місця роботи, не зможе дотриматись належної процесуальної поведінки.
Вищевикладене свідчить про те, що у разі обрання обвинуваченому ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде неможливо запобігти наявним ризикам, які передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений на свободі буде вільним у своїх діях, а також менш суворий запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, тому просить клопотання задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, що у ньому викладених, просить задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили у задоволенні клопотання відмовити, обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказали, що ризики, про які вказує прокурор не обґрунтовані, немає реальних доказів впливу на потерпілого, свідків, та можливості переховуватись від суду.
Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Зокрема, ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке в силу вимог ст.12 КК України, є тяжким злочином, та передбачає безальтернативну міру покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому обвинувачений, не маючи міцних соціальних зв`язків, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 розлучений, утриманців немає, офіційно не працевлаштований, а отже не має стійких соціальних зв`язків, раніше судимий.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 немає місця реєстрації, та постійного місця проживання в м. Києві, проживає у квартирі співмешканки, яка є свідком по даному кримінальному провадженню.
Враховуючи характер інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який пов`язаний із посяганням на життя та здоров`я особи, те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які б стримували його від ухилення від суду, проживає в одному місці зі свідком кримінального правопорушення, суд вважає, що ризики, про які вказує прокурор, наявні.
Суд вважає, що у разі незастосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, що виправдовує необхідність застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Окрім того, як вказав в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 від проживає за адресою співмешканки, яка є свідком по справі, доказів того, хто є власником квартири, за якою просить застосувати домашній арешт, та чи власник квартири надав дозвіл на проживання у ній, суду не надано.
Заперечення сторони захисту про те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, оскільки був там затриманий не спростовують доводів на обгрунтування застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливості запобігання ризикам, про які вказує прокурор.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що існують достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому враховуючи вимоги ст.178 КПК України, вважає за доцільне обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК суд має право при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 314, 315-316 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою та дії ухвали визначити до 24 квітня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1