Справа № 489/762/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/199/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопатково Свердловської області Російської Федерації, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, який проходив службу на посаді заступника командира роти охорони батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні старший лейтенант, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним у зв`язку з мобілізацією та проходячи військову службу на посаді заступника командира роти охорони батальйону охорони військової частини -польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , діючи в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 37, 40, 59, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. п. 4, 7, 12, 122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, в період з 23.12.2015 по 22.04.2016 та діючи повторно з 26.05.2016 по 24.06.2016, та в подальшому з 20.07.2016 по 07.02.2019, діючи умисно, без поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, вчинив не з`явлення вчасно на службу та самовільне залишення військової частини-польова пошта НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, що виразилося у наступних епізодах.
23.12.2015 о 08 год. 00 хв., не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно на службу - до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з відпустки та ухилявся від військової служби до 08 год. 00 хв. 22.04.2016, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
26.05.2016 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, повторно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від військової служби до 08 год. 00 хв. 24.06.2016, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби;
20.07.2016 не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, повторно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від військової служби до 07.02.2019, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
Суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин та самовільного залишення військової частини, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану (в редакції Закону від 12.02.2015, чинного з 05.03.2015).
Обвинувачений в ході судового розгляду визнав себе винним в інкримінованому правопорушенні та не оспорюючи фактичних обставин пред`явленого обвинувачення показав, що проходячи службу на посаді заступника командира роти охорони батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у час та спосіб вказаними в обвинувальному акті ухилявся від військової служби без поважних причин, а саме самовільно залишив військову частину та не з`являвся для проходження служби. Також зазначив, що хотів звільнитися, але через наявність кримінальної справи не зміг цього зробити. У вчиненому щиро кається.

Вина обвинуваченого в інкримінованому злочинному діянні, крім визнання ним своєї вини, підтверджується дослідженими судом наступними доказами.
Витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 395 від 23.12.2015, згідно якого старшого лейтенанта призваного за мобілізацією ОСОБА_3 , вважати таким, що не прибув на військову службу без поважний причин.
Витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 1 від 01.01.2016, згідно якого ОСОБА_3 , який 23.12.2015 не прибув на військову службу без поважних причин, зараховано у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 118 від 22.04.2016, згідно якого ОСОБА_3 , з 22.04.2016 вважати таким, що повернувся до військової частини.
Витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 157 від 26.05.2016, згідно якого ОСОБА_3 , з 26.05.2016 вважати таким, що не прибув на військову службу без поважних причин повторно.
Витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 187 від 24.06.2016, згідно якого ОСОБА_3 , з 24.06.2016 вважати таким, що повернувся до військової частини.
Витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 222 від 20.07.2016, згідно якого ОСОБА_3 , з 20.07.2016 вважати таким, що не прибув на військову службу без поважних причин.
Враховуючи, що учасники кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням зазначених вище письмових доказів і характеризуючих матеріалів на обвинуваченого.
При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, непрацюючий, характеризується позитивно, брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, має статус учасника бойових дій, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину особою повторно.
Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої з урахуванням особистості обвинуваченого, його способу життя, а також середнього рівня вчинення ним повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без позбавлення на певний строк та не становить небезпеку для суспільства.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, проте з урахуванням особи обвинуваченого, його негативного ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, усвідомлення своєї протиправної поведінки, суд вважає, що обвинуваченого необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням на підстав ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід в кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1