1Справа № 335/2067/21 1-кс/335/1283/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, який на утриманні має малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 07.08.2020 року, приблизно о 17 годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, через раптово виниклі неприязні відносини до учасників партії «Партія Шарія», з хуліганських мотивів, грубо порушуючи режим роботи зазначеного офісу партії, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі правила моралі та норми поведінки в суспільстві, зайшли до вище вказаного приміщення. Перебуваючи в приміщенні офісу, ОСОБА_5 демонструючи свою перевагу у фізичній силі, почав безпричинно чіплятися до одного із членів партії «Партія Шарія», та водночас з цим провокувати з ним бійку, а також виражався грубою нецензурною лайкою в бік інших членів партії «Партія Шарія», які знаходилися в приміщенні.
В цей час, ОСОБА_7 , діючи з особливою зухвалістю демонстративно справив природню потребу на фасад будинку в якому розташований офіс «Партія Шарія», та зайшов до нього, де почав висловлюватись грубою нецензурною лайкою у бік членів партії «Партія Шарія» та погрожувати фізичною розправою у їх бік.
Продовжуючи вчиняти хуліганські дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 почали розкидати попільничку та газети, виражатися грубою нецензурною лайкою до вище вказаних осіб. Закінчивши вчиняти хуліганські дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , вийшли з приміщення офісу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та попрямували в бік вул. Гагаріна.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вчинили хуліганські дії, в результаті яких був порушений нормальний графік режиму офісу партія Шарія.
Слідчий посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_5 будучи повідомлений про підозру за вчинення злочину, жодним чином не попередивши орган досудового розслідування про намір залишити територію України, 07.09.2020 року перетнув кордон межі території України з угорською ділянкою кордону, у звьячзку з чим був оголошений у розшук, тому може і в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а такожнезаконно впливати на свідків та потерпілого, просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали на підставах, викладених у клопотанні, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати біль м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовуються доводи клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.
СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002680 від 18.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

13.08.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

23.09.2020 року ОСОБА_5 оголошено у розшук, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.
Аналізуючи наведені стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Представлені докази на даному етапі не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Щодо обґрунтованості наведених стороною обвинувачення ризиків.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя не у повній мірі не може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує слідчий, виходячи за наступного.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинені кримінальні правопорушення, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки вже перебував у розшуку після вручення підозри, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 1 ст. 177 КПК України доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).

Разом з цим, матеріали клопотання не містять доказі, що ОСОБА_5 перетнув кордон межі території України з угорською ділянкою кордону, з метою переховування від органів досудового розслідування, а не з інших підстав.

З пояснень підозрюваного в судовому засіданні вбачається, що з часу повідомлення йому про підозру 13.08.2020 року та 23.09.2020 року, жодного разу його не викликали для участі у слідчих діях, запобіжний захід йому не обирався.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на свідків та потерпілого, проте вказане твердження можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, одружений, має на утриманні малолітню дитину, постійну реєстрацію та місце проживання, існують міцні соціальні зв`язки, соціально адаптований, раніше не судимий.
Отже, долучені до клопотання докази, в своїй сукупності не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, аналізуючи поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, зокрема відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів невиконання обов`язків та доказів ухилення підозрюваного в участі у слідчих діях не надані, слідчий суддя встановив, що останній беззастереження виконує покладені на нього обов`язки.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись, ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - залишити без задоволення.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 13 березня 2021 року, в межах строку досудового розслідування.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, зокрема:
- прибувати на виклик до слідчого, в проваджені якого перебувають матеріали кримінального провадження, прокурора, та суду, залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою;

- повідомляти про зміну місця проживання та роботи слідчого, прокурора, або суд;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 ;

- не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1