Справа № 308/9587/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород клопотання прокурора про продовження строку дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000560 від 13 травня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 1-кп/308/919/20 (справа № 308/9587/20), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000560 від 13.05.2020 року, відносно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закаропатської області від 09.03.2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком до 07 травня 2021 року включно.
Шостого травня 2021 року прокурор Ужгородської міськрайонної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
В обгрунтування клопотання зазначив, що строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого спливають, судовий розгляд кримінального провадження не закінчений, а ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу не перестали існувати.
Враховуючи вищенаведене, прокурор ОСОБА_3 просив суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до закінчення судового розгляду на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого до закінчення судового розгляду, оскільки на даний момент існують ризики спроб обвинуваченого ухилятися від суду, здійснювати незаконний тиск на учасників кримінального провадження, а також ризик вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо заявленого
прокурором клопотання з підстав його необґрунтованості. Зауважив, що ризики зазначені прокурором в клопотанні відсутні, перебування обвинуваченого під вартою не є доцільним. Просив врахувати суд, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, усвідомив вчинене, не має наміру вчиняти подібні злочини, є сиротою та проживає з бабусею, яка є інвалідом 2-ої групи, утримує 15-літню сестру обвинуваченого та зазнає витрат, пов`язаних з його утриманням під вартою. Також захисник просив змінити розмір застави до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави, на думку сторони захисту в належній мірі буде забезпечувати виконання обвинувачtним його процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши думку прокурора, позицію обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1-2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закаропатської області від 21.09.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 листопада включно. Цією ж ухвалою визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 127080,00 грн.(сто двадцять сім тисяч вісімдесят гривень).
В подальшому ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 неодноразово продовжувався, та наразі спливає 07.05.2021 року.
Підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 стало обґрунтоване обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК., зокрема ризиків незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення, вчинення нових кримінальних правопорушень, ризику переховування від суду.
При цьому на даному етапі - судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, залишаються недопитаними у судовому засіданні ряд свідків.
Оцінюючи наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, суд виходить з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та уважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків, потерпілих безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинення злочинів у яких останній обвинувачується, до отримання їх показань в суді, може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Водночас, враховуючи те, що предметом інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення являються наркотичні засоби, психотропні речовини їх аналоги та прекурсори, походження яких та канали надходження чи обставини їх виявлення у обвинуваченого під час судового розгляду не з`ясовані, суд вважає реальним ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу
зазначених речовин, які викликають увагу суспільства, що може негативно вплинути на охоронювані законом права, інтереси та цінності, і наголошує, що існування реальних ознак справжності громадського інтересу переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").
Про можливість вчинення нового кримінального правопорушення свідчать і ті обставини, що ОСОБА_5 не працюючий, не має джерела доходів, що може спонукати останнього до пошуку протиправного заробітку, також те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин, а отже він може бути обізнаний у способах вчинення, приховування аналогічних злочинів, каналах їх походження, осіб, які здійснюють їх зберігання чи збут, а тому суд констатує про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Реальним є і ризик переховування, адже наявність ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований прокурором та підтверджується наявними матеріалами, зокрема такий (ризик) є дійсним у тому числі і в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, молодим віком, задовільним станом здоров`я, відсутністю місця роботи. Дійсним є такий ризик і у розрізі обізнаності обвинуваченого з санкцією статтей за вчинення кримінальних правопорпорушень, які йому інкримінуються.
Разом з цим доводи сторони захисту не спростовують зазначених ризиків, а зводяться тільки до характеристики особи обвинуваченого його умов життя, кола оточення, які є тільки окремими елементами, які враховує суд при вирішенні питання щодо зміни/продовження строку дії запобіжного заходу.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак, вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Водночас, враховуючи особу обвинуваченого, спосіб вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, особливу суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не забезпечить в повній мірі виконання останнім його процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що негативно вплине на захист охоронюваних законом прав та інтересів суспільства.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою їх застосування. Тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Що стосується питання зменшення розміру застави, суд констатує, що належних доказів, які б свідчили про те, що ризики, які існували під час застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суттєво зменшилися чи взагалі перестали існувати, а також, що на даний час з`явилися нові обґрунтовані обставини, які не були враховані суддею під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу та визначення йому розміру застави у сумі 127 080 гривень, та можуть свідчити про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави саме у такому розмірі судді не надано, а тому у задоволенні даного прохання сторони захисту слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 02 липня 2021 року включно.

Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань №9».

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали 11 травня 2021 року 10 год. 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1