У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 р. 15 березня 2021 р.

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта,

Встановив:

15 березня 2021 р.

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта,

ВСТАНОВИВ

Обвинуваченим ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заявлене клопотання про повернення обвинувального акту прокурору як такого, що не відповідає вимогам статті 291 КПК України та на підставі Прикінцевих та Перехідних положень Закону України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Обвинувачений у клопотанні посилався на те, що:

- відповідно до вимог ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт затверджується, а не погоджується прокурором;

- в порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілого;

- обвинувачення не є конкретним, чим порушуються його права на захист;

- в обвинувальному акті слідчим і прокурором уже констатовано про вчинення ним злочинів, що на думку обвинуваченого порушує презумпцію невинуватості;

- у порушення вимог ст. 109 КПК України в реєстрі матеріалів досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження зазначені в графі «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення»;

- оскільки одне з кримінальних правопорушень, а саме, передбачене ч.1 ст. 371 КК України, віднесене до категорії кримінальних проступків, а обвинувальний акт до судового розгляду ще не призначений, відповідно до підпункту 5 пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України № 2617-VIII він підлягає поверненню прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Водночас обвинувачений наголошував на тому, що обвинувальний акт йому вручався слідчим, а не прокурором, а введення карантинних заходів, на його думку, не спростовує обов`язку прокурора вручити обвинувальний акт.

Прокурор у задоволені клопотання ОСОБА_6 просив відмовити. Послався на те, що зазначені обставини він вважає формальними порушеннями, які були усунуті, а також пояснив, що решта порушень, які озвучив обвинувачений, не є порушеннями оформлення обвинувального акту та його складання, а є обставинами, які мають встановлюватися під час судового розгляду. Також зазначив, що оскільки обвинувачення висунуте за ідеальною сукупністю кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 371 та ч.1 ст. 366 КК України, одне з яких є злочином, то вони не можуть бути розділені, а обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду. Вважає заявлене клопотання затягуванням судового розгляду кримінального провадження, а доводи сторони захисту такими, що не заслуговують на увагу.

Потерпілий та його представник думку прокурора підтримали і прохали клопотання обвинуваченого залишити без задоволення.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинувачених на цій стадії кримінального процесу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до відомостей, зазначених на 13 сторінці обвинувального акту, обвинувальний акт складено слідчим першого слідчого відділу ОСОБА_7 і затверджений старшим групи прокурорів прокурором третього відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні порушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 .

Відтак, посилання на не затвердження обвинувального акта прокурором є безпідставними.

На стадії підготовчого судового засідання суд не має права давати оцінку викладеним в обвинувальному акті відомостям, а саме: викладу фактичних обставин злочину, конкретизації злочину, оскільки така оцінка може бути надана лише після дослідження наданих доказів за результатами судового розгляду у рішенні по суті кримінального провадження.

Питання, які порушив у клопотанні обвинувачений, стосуються оцінки фактичних обставин справи, однак, вказані питання не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, а мають вирішуватися в судовому засіданні в ході розгляду справи по суті з дослідженням та подальшою оцінкою доказів в нарадчій кімнаті.

Також слід наголосити, що відповідно до п. 15 ч.2 ст.36, ст.338, 339 КПК України прокурор має право змінювати обвинувальний акт або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом.

Обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілого, що формально не відповідає вимогам пункту 3 частини 2 статті 291 КПК України. Водночас, ОСОБА_4 визнаний потерпілим у цьому кримінальному провадженні, його процесуальний статус обвинуваченим не оспорюється, а анкетні відомості потерпілого наявні у матеріалах кримінального провадження, а тому, з огляду на відсутність інших порушень, повернення обвинувального акту виключно з цієї підстави буде надлишковим формалізмом.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені в п.3 ч.3 ст.314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключений перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме: невідповідність обвинувального акту вимогам закону. Інші недоліки, допущені органом досудового розслідування та прокурором під час досудового розслідування, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Внаслідок чого інші доводи, на які посилався обвинувачений як на підставу повернення обвинувального акту, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України та є формально надуманими.

За змістом п.п.5 п.4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2617- VIIІ, на який посилається обвинувачений, визначено, що обвинувальні акти у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

На думку суду, вказаний пункт може бути застосований тільки в тому випадку, коли обвинувальний акт за визначених тут умов був складений у кримінальних провадженнях виключно про злочини, що визначені як кримінальні проступки. Вказаний пункт не може бути застосованим якщо обвинувальний акт було направлено до суду у кримінальних провадженнях, які одночасно включають як злочини, так і кримінальні проступки.

Більше того, з аналізу підпункту 3 п.4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2617-VIII, вбачається, що законодавець визначальним ставить можливість виділення в окреме провадження матеріалів щодо кримінального проступку виключно без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Розширене тлумачення цього пункту Прикінцевих та перехідних положень, до якого вдається обвинувачений, може призвести до ситуації коли прокурор, отримавши такий обвинувальний акт, буде позбавлений можливості виділити в окреме провадження матеріали щодо кримінального проступку, оскільки досудове розслідування було закінчене з моменту звернення до суду з обвинувальним актом відповідно до вимог ст.283 КПК України і для його поновлення підстав не передбачено, а тому прокурор буде позбавлений можливості виконати положення підпункту 5 пункту 4.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що у клопотанні ОСОБА_6 не наведено такої невідповідності обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України, яка б перешкоджала призначенню його до судового розгляду. Також, такої невідповідності судом не встановлено під час розгляду клопотань.

Керуючись ст.ст.291, 314. 371,372, 376 КПК України, суд

Постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України

Суддя