Справа № 301/1521/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/49/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2020 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників обвинувачених

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , -

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця р/г Краснофлотський, Кокчетавської області, Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 296 КК України до двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

У відповідності до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 06 серпня 2020 року, більш суворим за даним вироком, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено тримання під вартою до набуття вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання строк перебування під вартою з 31 травня 2019 року.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 296 КК України до двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, визначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину та покладено відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_3 ,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі; за ч.2 ст. 296 КК України до двох років позбавлення.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, визначено ОСОБА_12 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину та покладено відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, 16 лютого 2019 року близько 04 год. обвинувачений ОСОБА_6 у групі з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходячись в магазині «Вигідний», що в м. Іршава, пл. Народна, 6/5, Закарпатської області, маючи на меті спровокувати конфлікт, діючи умисно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, із особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, бажаючи протиставити себе оточуючим та виявляючи своє зневажливе до них ставлення, розраховуючи на підтримку і схвалення власних дій з боку ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які є його друзями, які як і він, безпричинно ображали ОСОБА_9 , на що отримали зауваження, яке використали як привід розпочати бійку, після чого, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_9 та долонею лівої руки наніс йому удар по голові, від чого останній втратив орієнтацію і впав на підлогу, далі ОСОБА_6 , правою ногою наніс потерпілому один удар у грудну клітку, після чого ОСОБА_11 підійшов до потерпілого та наніс один удар пластиковою пляшкою по голові ОСОБА_9 , далі ОСОБА_12 підійшов до потерпілого, якому наніс один удар долонею правої руки по обличчі. В результаті нанесеного ОСОБА_6 удару, потерпілому ОСОБА_9 завдано фізичного болю і не спричинено тілесного ушкодження, протиправними діями ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_9 завдано легке тілесне ушкодження, що має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів, протиправними діями ОСОБА_12 , потерпілому ОСОБА_9 завдано легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів та легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, діючи з умислом на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав з кишені джинсів останнього гаманець, вартість якого, згідно висновку експерта від 02 квітня 2019 року становить 345,00 грн., в якому знаходилися 50 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 16 лютого 2019 року, складає 1 357,99 грн., а також 350 грн. Після цього, ОСОБА_6 , у групі з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з місця злочину зникли, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 1 707 грн. 99 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок є незаконним та не відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.

Вважає помилковими висновки суду, а докази по справі такими, що не відповідають дійсності.

Наголошує на однобічності та неповноті судового слідства.

Заперечує кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки, на думку апелянта, він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України у чому визнає свою вину.

Акцентує на відсутності змови між ним та ОСОБА_12 і ОСОБА_11 .

Окрім цього зазначає, що не визнає вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та вважає, що таке спростовується відеозаписом із магазину.

Звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_13 ствердила, що ініціатором суперечки і конфлікту був ОСОБА_9 , оскільки він у стані алкогольного сп`яніння чіплявся до ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що раніше не був із ним знайомий та ствердив про відсутність змови між ним і ОСОБА_11 .

Вважає, що показання потерпілого ОСОБА_9 не можна брати до уваги, оскільки він, на думку апелянта, не міг сприймати події адекватно, так як перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Також зазначає, що відеозапис із місця події є неповним.

Просить виправдати за ч.2 ст. 296 КК України та перекваліфікувати його дії з ч.2 ст. 186 на ч.2 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи і з неправильною оцінкою доказів.

Зазначає, що судом взято до уваги як доказ вини обвинувачених показання свідка ОСОБА_13 продавця магазину, однак такі викладені в вироку невірно і не свідчать про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України.

Також, на думку апелянта, не свідчать про вчинення кримінальних правопорушень і відображені на дослідженому в судовому засіданні DVD-R диску події.

Вважає неналежними доказами протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 20 лютого 2019 року та протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 20 березня 2019 року, оскільки даний свідок надала суду зовсім інші показання, які не взято до уваги.

Акцентує, що при апеляційному розгляді необхідно допитати обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , дослідити дані на DVD-R диску.

Просить скасувати вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2019 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їх захисники апеляційних скарг не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, пояснення обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 та пояснення потерпілого ОСОБА_9 , які поклались на розсуд суду, думку прокурора про заперечення апеляційних скарг та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду І інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 296 КК України, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, логічно пов`язаними між собою, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана у відповідності до вимог ст. 94 КПК України об`єктивна оцінка і правильно покладеними місцевим судом в основу обвинувального вироку.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що 16 лютого 2019 року близько 00 год. в м. Іршава він зустрів ОСОБА_6 , з яким, близько 04 год. пішов до магазину "Вигідний", що знаходиться за адресою: пл. Народна, де вони замовили спиртне. Через деякий час, в магазин зайшли двоє невідомих йому на той час хлопців, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які в подальшому, про щось почали розмовляти з ОСОБА_6 . Тоді ОСОБА_6 сказав, що в магазині тепло і щоб він зняв куртку, що він і зробив та без жодних підозр дав її в руки ОСОБА_6 . Через кілька хвилин він повернувся і побачив, що ОСОБА_6 обшукує куртку і вже знайшов його паспорт громадянина України та закордонний паспорт, які хотів за його спиною передати ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Побачивши це, він сказав ОСОБА_6 покласти документи в кишеню, де вони знаходилися, що він і зробив. Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 почали його ображати нецензурними словами та провокувати конфлікт, тимчасом, ОСОБА_6 його ретельно оглядав, оскільки знав, що в нього є гаманець з грошима, однак не бачив, де він його сховав. Коли він піднявся із-за столика, то ОСОБА_11 штовхнув його і він впав на підлогу, а ОСОБА_6 почав ще раз обшукувати куртку. В подальшому, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 періодично завдавали йому ударів по тілу. Тоді він зрозумів, що вони змовились і кожен виконує свої дії. Коли він намагався піти, то ОСОБА_11 та ОСОБА_12 його затримували, а ОСОБА_6 шукав гаманець та казав ОСОБА_12 вдарити його. Після чергового удару, він впав та знепритомнів. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 почали його піднімати та накинули на нього куртку, а тимчасом, ОСОБА_6 витяг з кишені гаманець, де були грошові кошти в сумі 350 грн., з яких 3 грошові банкноти номіналом по 100 грн. і 1 номіналом 50 грн. та 50 доларів США, з яких 2 грошові банкноти номіналом по 20 і 10 доларів США. ОСОБА_6 передав гаманець ОСОБА_11 , однак такий впав на землю. В подальшому, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вивели його з магазину.

Свідок ОСОБА_13 продавець у магазині «Вигідний», в судовому засіданні пояснила, що 15 лютого 2019 року з 20.00 год. по 07.00 год. 16 лютого 2019 року була її зміна на роботі. Близько 04.00 год. 16 лютого 2019 року в магазин зайшов ОСОБА_9 разом із ОСОБА_6 . Бачила, що за покупки ОСОБА_9 розрахувався грошима із чорного гаманця. Тимчасом, до магазину зайшло двоє молодих хлопців, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які підійшли до прилавку і зробили замовлення. В подальшому, розмова між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 переросла в суперечку, причина якої їй невідома. Після того, як ОСОБА_9 розрахувався за замовлене, вона, повертаючи йому решту бачила, як ОСОБА_6 поки не дивиться ОСОБА_9 , забрав собі гроші, про що вона сказала ОСОБА_9 і ОСОБА_6 повернув йому кошти. Також бачила, як ОСОБА_11 та ОСОБА_6 били ОСОБА_9 , однак хто саме викрав гаманець у потерпілого вона не бачила.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом письмовими доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (а.с. 6-7 т.1); заявою-згодою ОСОБА_14 на огляд магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с.15 т.1); протоколом огляду місця події ( а.с. 16-17); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 19 лютого 2019 року (а.с. 21-23 т.1); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 20 лютого 2019 року ( а.с. 27-29 т.1); рапортом о/у СКП Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 20 лютого 2019 року (а.с. 30 т.1); постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання до справи речових доказів від 21 березня 2019 року (а.с. 31 т.1); заявою від 20 лютого 2019 року (а.с. 32 т.1); постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання до справи речових доказів від 21 березня 2019 року (а.с. 33 т.1); протоколом огляду предмету, а саме DVD-R диска від 21 березня 2019 року (а.с. 34-35 т.1); протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 05 березня 2019 року (а.с. 36-37 т.1 ); протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 20 березня 2019 року (а.с. 39-43 т.1); висновком експерта №35 від 19 березня 2019 року, згідно якого, у ОСОБА_9 виявлено синець шкірних покровів поперекової ділянки по серединній лінії. При амбулаторному та стаціонарному обстеженні та лікуванні в КЗ «Іршавська РЛ» діагностовано: ЗЧМТ, струс головного мозку. Забій шийного, попереково-крижового відділів хребта. Остеохондроз хребта. Післятравматичний спонділолістез 5 поперекового хребця з вираженим корінцевим синдромом, які були спричинені в терміни зазначені в обставинах справи від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи удари об такі, якими могли бути стиснуті в кулак руки, взуті ноги сторонньої особи та предмети на які вказує потерпілий, ударів завдано не менше чотирьох у вказані ділянки тіла і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні, скороминучі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів, та легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня; висновком про вартість об`єкта оцінки, згідно якого, вартість чоловічого гаманця із шкіри чорного кольору становить 350 грн. (а.с. 54 т.1); протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицями до нього від 08 квітня 2019 року (а.с. 135- 141 т.1); протоколами про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 27 червня 2019 року (а.с. 185-196 т.2, 199-208 т.2).

Згідно висновку експерта №58 від 19 квітня 2019 року, у ОСОБА_9 виявлено такі тілесні ушкодження: синець шкірних покровів поперекової ділянки по серединній лінії. При амбулаторному та стаціонарному обстеженні та лікуванні в КЗ «Іршавська РЛ» діагностовано: ЗЧМТ, струс головного мозку. Забій шийного, попереково-крижового відділів хребта. Остеохондроз хребта. Післятравматичний спонділолістез 5 поперекового хребця з вираженим корінцевим синдромом. Тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів поперекової ділянки по середній лінії забою попереково-крижового відділів хребта, післятравматичного спонділолістезу 5 поперекового хребця з вираженим корінцевим синдромом, могли бути спричинені в терміни, зазначені в обставинах справи від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи удари об такі і такими травмуючими предметами могли бути стиснуті в кулак руки сторонньої особи, як на це вказує потерпілий (а.с. 104, 139, 141, 151 т.1).

Тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку могло бути спричинене в терміни, зазначені в обставинах справи внаслідок впливу травмуючої сили на ділянку голови, а саме, від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи удари об такі і такими травмуючими предметами могли бути долоні рук, стиснуті в кулак руки сторонньої особи чи інші подібні предмети, при нанесенні ударів, зокрема, і у ділянку обличчя, як на це вказує потерпілий (аркуші провадження 23, 35, 104, 140, 141, 146, 148).

Тілесне ушкодження у вигляді забою шийного відділу могло бути спричинене в терміни, зазначені в обставинах справи від дії тупих, твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення, зокрема, при ударі об такі в умовах зміни положення тіла з вертикального у близьке до горизонтального, як на це вказує потерпілий (аркуші провадження 23, 35, 104, 140, 141, 146, 148).

За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів поперекової ділянки, клінічно діагностованих забою шийного, попереково-крижового відділів хребта слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як б днів, згідно п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р. Тілесні ушкодження у вигляді діагностованого клінічно та підтвердженого рентгенологічно післятравматичного спонділолістезу 5 поперекового хребця та діагностованого клінічно струсу головного мозку за степенем тяжкості слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня, згідно п.2.3.3. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17 січня 1995 року.

Крім цього, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому судом першої інстанції зазначено у вироку досліджений в судовому засіданні DVD-R диск (т.1 а.с. 31а), на якому міститься відеозапис події, де чітко видно потерпілого ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,, характер та динаміку спільних злочинних дій останніх з розмежуванням ролей кожного та наслідки.

Даний доказ, в сукупності з іншими доказами по справі, на думку колегії суддів, належно оцінений та вірно покладений в основу обвинувального вироку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що зміст і спрямованість відображених на відеозаписі протиправних діянь ОСОБА_6 , з врахуванням часу, місця, обстановки їх вчинення, за наявності причинного зв`язку між діями обвинуваченого відносно потерпілого ОСОБА_9 та їх наслідками, з огляду на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року, вказують на бажання ОСОБА_6 протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, відтак, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , беззаперечно утворюють склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, а саме хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
За умови доволі детального опису подій ОСОБА_9 , який абсолютно узгоджується із відеозаписом, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо адекватності та об`єктивності їх сприйняття потерпілим, що свідчить про надуманість доводів апеляційної скарги обвинуваченого з цього приводу.
Також, колегія суддів приходить до висновку, що суд І інстанції вірно розцінив показання обвинуваченого ОСОБА_6 про невизнання вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності.

Відтак, на думку колегії суддів, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб.

Що стосується покликання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про зміну правової кваліфікації його дій з ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 185 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними і такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, виходячи при цьому з встановлених обставин події.

Так, об`єктивна сторона крадіжки передбачає таємне викрадення чужого майна, а грабіж відкрите. Відмінність крадіжки від грабежу полягає в способі вчинення злочину.

Відкритим визначається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, пояснень ОСОБА_9 та відеозапису, вчинювані обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 дії, які були спрямовані на заволодіння гаманцем останнього, здійснювалися відкрито, в умовах очевидності для потерпілого.

Отже, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку, що своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і визначив таке, в мінімальних межах санкцій ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 296 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 70 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо покликання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про необхідність допитати в суді апеляційної інстанції обвинувачених, свідка ОСОБА_13 та дослідити дані DVD-R диску, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з положень ч.3 ст. 404 КПК України, оскільки такі повно та без порушень досліджені судом першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 11 серпня 2020 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4