Справа № 304/825/21 Провадження № 1-кп/304/274/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000045 від 09 червня 2021 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коломак Харківської області, який фактично проживає за адресою:АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 вчинив умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, 07 червня 2021 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , де діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів рукояткою саперної лопати по середній третині лівого стегна потерпілої ОСОБА_4 , після чого наніс ще декілька ударів ременем по правій нозі останньої, чим спричинив такій тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні верхньої та середньої третини лівого стегна, зовнішньої та задньої поверхні правого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як шість днів і відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Тим самим ОСОБА_5 скоїв проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що обвинувачений є її співмешканцем. Зазначила, що це вона спонукала обвинуваченого до дій, які вказані в обвинувальному акті, що призвели до отримання нею тілесних ушкоджень. Також зазначила, що примирилася з обвинуваченим, у зв`язку з чим не має до нього жодних претензій матеріального чи морального характеру. Просила його суворо не карати.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого проступку визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним проступку, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що він, знаходячись за місцем свого проживання, наніс декілька ударів рукояткою саперної лопати по середній третині лівого стегна потерпілої ОСОБА_4 , після чого наніс ще декілька ударів ременем по правій нозі останньої. При цьому, ОСОБА_5 просив суворо його не карати, у вчиненому щиро розкаявся, а також просив призначити йому покарання у виді штрафу.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом, та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України умисне легке тілесне ушкодження є кримінальним проступком.

Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується позитивно, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітнього сина, офіційно не працевлаштований, проте, зі слів обвинуваченого встановлено, що він працює віддалено програмістом, при цьому має дохід влітку близько 5 000 гривень, а взимку 10 000 гривень, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Згідно з ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

За сукупності наведених обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним проступку, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форму вини, обстановку вчинення проступку, особу обвинуваченого, позицію прокурора та обвинуваченого, які просили призначити покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції, за якою кваліфіковано його дії, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуюча: ОСОБА_1