Справа № 308/6249/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Ужгородського РВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2021 року за № 0000272, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 18 травня 2021 року у гр. ОСОБА_5 .
З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, ОСОБА_5 , привласнила знайдену 1 (одну) гранату РГД-5 із запалом до неї та 21 (двадцять одну) одиницю набоїв, калібру 5,45 мм., чим у такий спосіб придбала бойові припаси. У подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, ОСОБА_5 , здійснила переміщення з невстановленого місця до місця збуту бойових припасів громадянину ОСОБА_6 , а саме до села Ляхівці, на відстані 300 метрів від знаку при в`їзді в село, безпосередньо при собі, а саме в полімерних пакетах, 1 (одну) гранату РГД-5 із запалом до неї та 21 (двадцять одну) одиницю набоїв, калібру 5,45 мм., чим у такий спосіб носила бойові припаси. Окрім цього, у період з невстановленого часу по 20 годину 13 хвилин 18 травня 2021 року, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам Інструкції № 662 від 21 серпня 1998 року, забезпечувала перебування у невстановленому органом досудового розслідуванні місці 1 (одну) гранату РГД-5 із запалом до неї та 21 (двадцять одну) одиницю набоїв, калібру 5,45 мм., чим у такий спосіб зберігала бойові припаси.
Вісімнадцятого травня 2021 року уповноваженими особами відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови процесуального прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 18 травня 2021 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки вогнепальної зброї та боєприпасів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із затриманням особи, у ході якої в останньої вилучено грошові кошти в сумі 600,00 гривень: купюри номіналом 200 гривень серії СК5615248, купюра номіналом 200 гривень серії ЦА3679391; купюра номіналом 200 гривень серії МБ3689842.
Того ж дня, на підставі постанови прокурора про проведення освідування від 18.05.2021 року було проведено освідування громадянки ОСОБА_5 . У ході проведення освідування від 18.05.2021 року було вилучено 1 змив з правої та 1 змив з лівої руки підозрюваної ОСОБА_5 .
Дев`ятнадцятого травня 2021 року постановою заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 вищевказані речі були визнані речовими доказами.
Посилаючись на те, що вилучені речі являються предметом, що були об`єктом
кримінально-протиправних дій, і їх зберігання у третіх осіб, створює високі ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення вказаного майна, слідчий просив накласти на дані вилучені речі арешт.

У судове засідання слідчий не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просив суд розглянути клопотання без його участі.
Власник майна у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
З приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати
дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2021 року за № 0000272, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 травня 2021 року.
Додані до клопотання копії матеріалів досудового розслідування підтверджують факт виявлення та вилучення речей та предметів, на які слідчий просить накласти арешт.
Постановою слідчого від 19 травня 2021 року зазначені речі та предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Враховуючи , що під час розгляду клопотання було встановлено достатність підстав вважати, що грошові кошти в сумі 600 гривень вилучені у ході досудового розслідування могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою збереження речових доказів та запобіганню, зокрема, можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, подане клопотання про арешт майна в цій частині слід задовольнити.
Водночас не підлягають задоволенню прохання слідчого накласти арешт на змиви з рук
підозрюваної оскільки з клопотання слідчого не вбачається підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Окрім цього, змиви не мають статусу майна, належного будь-якій фізичній чи юридичній особі в силу положень ст. 190 ЦК України, і за своєю природою є біологічними слідами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 18 травня 2021 року від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час її затримання, із забороною розпоряджатися та користуватися таким майном, а саме на грошові кошти в сумі 600,00 грн. (шістсот гривень) наступними купюрами: купюри номіналом 200 (двісті) гривень серії СК5615248, купюра номіналом 200 (двісті) гривень серії ЦА3679391; купюра номіналом 200 гривень серії МБ3689842.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1