ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/9806/21 ( 1-кс/638/1577/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1352/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги захисників підозрюваної ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000904 від 28.06.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
03.07.2021 року т.в.о. начальника відділення слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 .
В обґрунтування клопотання посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 190 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначав, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_9 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вона вчинила особливо тяжкий злочин проти власності, у зв`язку із чим, остання, усвідомлюючи можливість призначення покарання, яке їй буде загрожувати у разі визнання винною, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання, яке передбачає позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна; також ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показань та уникнення таким чином від кримінальної відповідальності; крім того, підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим стосовно підозрюваної має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року задоволено клопотаннят.в.о. начальника відділення слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_11 .
Застосовано до підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", в межах строку досудового розслідування, тобто до 21-00 год. 27.08.2021.
Визначено суму застави у розмірі 3 000 000 грн , які необхідно внести до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави вирішено підозрювану з-під варти звільнити з покладенням на неї обов`язків: прибувати до слідчого ХРУП №3 ГУ НП в Х/О із встановленою ним періодичністю чи за викликом; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_9 , інший запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилався на те, що ухвала слідчого судді постановлена без урахувань об`єктивних обставин, яка ґрунтується на суб`єктивних припущеннях органу досудового розслідування та такою, що винесена з грубим порушенням вимог кримінального законодавства України. Зазначає, що жоден зі свідків, на покази яких посилається сторона обвинувачення та суд в своїй ухвалі не вказує на ОСОБА_9 як на особу, яка могла вчинити зазначений злочин. Здебільше покази свідків стосуються даних характеризуючи особу та про події, які жодним чином не вказують на скоєння ОСОБА_9 будь якого правопорушення. Пояснює, що в своїх показаннях потерпілий зазначив, що мав близькі стосунки з підозрюваною, мав наміри одружитися, дарив їй коштовні подарунки, у тому числі автомобілі, ювелірні прикраси тощо. Тому виникає питання, навіщо ОСОБА_9 готувати замах на заволодіння майном потерпілого в сумі 170 000 доларів, якщо лише вартість одного подарованого їй автомобіля вище ніж вказана сума. Зазначає, що жодних доказів, щодо скоєння будь якого кримінального правопорушення ОСОБА_9 , органом досудового розслідування не надано. Тому вважає, що у зв`язку з відсутністю обґрунтованої підозри, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставним. Крім того посилається на те, що орган досудового розслідування у своєму клопотанні не навів жодного доказу, щодо наявності ризиків, зазначених у клопотанні, обмежившись лише стандартним набором фраз та посиланням на норми закону, при цьому не надав до суду жодного документу або іншого доказу, які б підтверджували наявність ризиків. Зазначає, що зі змісту ухвали незрозуміло, чим саме слідчий суддя обґрунтовує винятковість обставин, за якими розмір застави у розмірі 3 000 000 грн. визначено більш ніж у 4 рази більше від встановленого законом максимуму щодо осіб, підозрюваних у вчиненні особливо тяжкого злочину. Фактичної матеріальної шкоди у цьому кримінальному провадженні нікому не спричинено. Враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваної, інші дані про особу вважає, що слідчий суддя визначив завідомо непомірний для ОСОБА_9 розмір застави, чим фактично позбавив її можливості виконання застави як альтернативного запобіжного заходу. Просить врахувати те, що ОСОБА_9 молода дівчина 22-х років, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання. Вважає, що для ОСОБА_9 більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри, а також відсутність ризиків, передбачених п.п.1,3.4 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки - має матір з вітчимом, бабусю похилого віку, батька. Вона має місце реєстрації та має постійне місце проживання. Пояснює, що судом не було взято до уваги, що в судовому засідання ОСОБА_9 повідомляла, що її дійсно було викрадено, жодного інсценування викрадення не організовувала. Крім того, не було з`ясовано, чи може підозрювана ОСОБА_9 за своїм станом здоров`я перебувати в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Щодо визначеного розміру застави, просить взяти до уваги, що слідчим суддею не встановлено майновий стан підозрюваної, як зазначено слідчим в клопотанні, ОСОБА_9 не працює. Рідні підозрюваною працюють в селищі міського типу і отримують мінімальну заробітну плату, бабуся пенсіонер. Визначений розмір є завідомо непомірний для родини підозрюваної. Все майно, що було вилучено під час огляду квартири, де мешкала ОСОБА_9 та з якої її було викрадено, вилучено та арештовано. Крім того посилається на Конвенцію та практику ЄСПЛ.
В судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_13 , який відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

До початку апеляційного перегляду захисник підозрюваної за призначенням - адвокат ОСОБА_7 вказуючи на неможливість продовження здійснення своїх процесуальних повноважень внаслідок того, що підозрюваною ОСОБА_9 укладено договір про надання правової допомоги на платній основі з адвокатом ОСОБА_8 , заявив клопотання про звільнення його від участі у судовому засіданні, яке колегію суддів було задоволено.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності захисника ОСОБА_13 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Разом з цим, захист підозрюваної ОСОБА_9 буде здійснювати адвокат ОСОБА_8 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 03.07.2021 року та який надав свої письмові пояснення для залучення до матеріалів провадження.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника підозрюваної ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та просив їх задовольнити, а також пояснення прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000904 від 28 червня 2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
01.07.2021 о 21-00 год. ОСОБА_9 затримано в порядку ч. 4 ст. 208 КПК України.
02.07.2021 о 20-18 год. слідчим вручено ОСОБА_9 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 слідчий суддя зазначив, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваною переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки вчинила особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років з конфіскацією майна, також ОСОБА_9 може впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного з метою змінити показання, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.
Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих їй дій, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколах допитів свідків ОСОБА_14 від 28.06.2021, ОСОБА_15 від 28.06.2021, ОСОБА_16 від 28.06.2021, ОСОБА_17 від 28.06.2021, ОСОБА_18 від 29.06.2021, ОСОБА_19 від 01.07.2021, ОСОБА_20 від 01.07.2021, ОСОБА_21 від 02.07.2021, ОСОБА_22 від 02.07.2021, протоколаах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2021, від 29.06.2021 та від 02.07.2021, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_23 від 01.07.2021, протоколі огляду предмету від 01.07.2021, протоколах огляду місця події від 01.07.2021 та від 02.07.2021, протоколом про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 02.07.2021.
Враховуючи обсяг та зміст вищенаведених відомостей провадження, колегія суддів вбачає, що вони об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, а також наявності у матеріалах провадження доказів, які формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_9 до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваною переховуватись від органів досудового розслідування або суду; впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного з метою змінити показання, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваної.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, тобто закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене за попередньою змовою групи осіб в особливо - великих розмірах, переслідуючи при цьому корисливий мотив та мету незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, з конфіскацією майна,на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні. Враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винною, а також те, що вона в м. Харкові реєстрації не має, офіційно не працевлаштована, що свідчить про відсутність офіційних джерел доходу, не має міцних соціальних зв`язків, є ймовірність того, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного з метою змінити показання, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням того, що ОСОБА_9 підозрюється у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене за попередньою змовою групи осіб в особливо - великих розмірах, що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності фізичних осіб, внаслідок чого вказані обставини викликають суспільний інтерес, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних у провадженні відомостях.

Разом з цим, доводи захисника ОСОБА_7 , що ґрунтуються на твердженнях про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, , оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційних скарг, а доводи захисників ґрунтуються суто на їх суб`єктивних оціночних судженнях.

Колегією суддів взято до уваги особу підозрюваної, а саме, її вік, те, що вона раніше не судима, офіційно не працевлаштована, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , проте зазначені обставини, не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в цьому випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували і на час вчинення дій, згідно підозри, а тому, вони не утворюють жодних фактичних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваною моделі поведінки, щодо дотримання процесуальних обов`язків, а відтак не здатні перешкодити вчинити їй дії, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КК України.
На думку колегії суддів, суб`єктивні доводи апеляційних скарг захисників з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. При цьому належить врахувати, що питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Щодо доводів захисника ОСОБА_8 , наданих в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, стосовно наявності у ОСОБА_9 захворювань, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що наявність захворювань, які унеможливлюють перебування підозрюваної в умовах СІЗО повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрювана має процесуальне право заявляти клопотання слідчому.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Таким чином, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність застосування саме такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_24 й належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою або процесуальної ефективності застосування інших менш суворих запобіжних заходів.

Отже, доводи апеляційних скарг захисників щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваної, її вік, сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині обґрунтованості та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та те, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

У разі, якщо під час досудового розслідування при перевірці версії, що зазначена в підозрі, не буде встановлено обставин на її підтвердження, сторона захисту має необмежене процесуальне право щодо подання клопотання про зміну запобіжного заходу або його скасування.

На цьому етапі досудового розслідування, апеляційний суд не вбачає наявності таких обставин, що позбавляє процесуальної можливості задовольнити апеляційні вимоги.

Разом з цим, колегія суддів не в повній мірі погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя суду першої інстанції, врахувавши обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваної та її родини, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, визначив ОСОБА_9 заставу в розмірі 3 000 000 грн, що, на думку слідчого судді, є обґрунтованим, оскільки такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_9 як підозрюваною, покладених на неї обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір застави, який визначив слідчий суддя підозрюваній ОСОБА_9 при обранні останній строку тримання під вартою має бути зменшеним, з огляду на відомості про її особу, яка раніше не судима, являється особою молодою віку.
При цьому, колегія суддів виходить з того, що розмір застави має бути визначений з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Тому, колегія суддів, враховуючи обставини злочину, згідно підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, відомості про особу підозрюваної та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі 1101 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 499 270 грн, що не суперечить положенням п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з огляду на виключність цього випадку, враховуючи розмір матеріальної шкоди, яку могла спричинити підозрювана потерпілому ОСОБА_23 в особливо - великих розмірах на суму 4 740 585 грн.
Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, буде співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та в разі внесення такого розміру застави це зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної і виконання нею процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які на підозрювану необхідно покласти у цьому кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду в частині визначення розміру застави підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нової з визначенням розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 1101 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а в решті ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року є достатньо обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисників підозрюваної ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року в частині визначення розміру застави скасувати та в цій частині постановити нову, якою зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши заставу у розмірі 1101 (одна тисяча сто один) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 499 270 (два мільйони чотириста дев`яносто дев`ять тисяч двісті сімдесят) гривень.
В решті ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 липня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді