Справа № 171/2113/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілих ОСОБА_4

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000610 від 02.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
12.11.2020 до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В обґрунтування клопотання захисник зазначає, що обвинувальний акт складено з порушеннями КПК України, а тому він підлягає поверненню прокурору.

Зокрема в обвинувальному акті відсутня печатка, що є порушенням вимог до реквізитів документів.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і обвинувачення сформульовані не конкретно.

Обвинувальний акт складено поза межами строку досудового розслідування, обвинувальний акт складений з порушенням принципів рівноправності та змагальності сторін під час судового розгляду, безпосередності судового розгляду. В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про хід досудового розслідування (повідомлення про підозру, зміну кваліфікації і т.і.).

Обвинувальний акт в порушення вимог КПК не містить чіткого формулювання обвинувачення, що свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, та пред`явленні підозрюваному обвинувачення та не набуття ним статусу обвинуваченого.

Обвинувальний акт містить ряд недоліків, які не дозволяють конкретизувати формулювання обвинувачення, що позбавляє можливості здійснювати повноцінний та ефективний захист.

Зазначає, що прокурором в порушення вимог КПК України передчасно присвоєно ОСОБА_7 статус обвинуваченого, оскільки згідно законодавства копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування прокурор вручає під розписку саме підозрюваному, а не обвинуваченому та захиснику підозрюваного, а не захиснику обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання в повному обсязі, вважає наведені доводи в клопотанні є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечував, зазначив, що підстави для повернення обвинувального акту, на які посилається захисник є формальними і необґрунтованими. Посвідчення обвинувального акту печаткою діючим КПК не передбачено.

Представник потерпілих заперечував щодо задоволення даного клопотання.

Заслухавши думку прокурора, представника потерпілих, захисників, обвинуваченого, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У відповідності до положень п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Разом з тим, закріплення в КПК України вимог до обвинувального акту є однією із форм реалізації на національному рівні положень статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини, яка гарантує право на справедливий суд, закріплюючи принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство. При цьому, при визначені справедливості судового розгляду необхідно розглядати кримінальне провадження в цілому, оскільки справедливий характер розгляду може суттєво зачіпатися, якщо на початкових етапах слідства такі вимоги не дотримані (Imbrioscia v. Switzerland, 24 November 1993).

В даній ситуації виклад фактичних обставин справи і формулювання конкретного обвинувачення охоплюється положеннями підпунктів а та b п. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, які гарантують право обвинуваченого бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього та мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Так, Європейський Суд з прав людини зазначив, що межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження. У цьому зв`язку необхідно зазначити, що підпункт «а» пункту 3 статті 6 Конвенції не накладає жодних формальних вимог щодо способу, у який обвинувачений має бути проінформований про характер і причини висунутих щодо нього обвинувачень. Суд також зазначає, що підпункти «a» і «b» пункту 3 статті 6 Конвенції взаємопов`язані та що право бути поінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту (пункт 37 рішення «Жупнік проти України»).

З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Дослідивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 суд дійшов висновку, що прокурором змістовно та послідовно викладено обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, також обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, кваліфікацію вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, які в повному обсязі дозволяють стороні захисту зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення.

Також захисник, як на підставу для повернення обвинувального акту посилається на відсутність печатки в копії обвинувального акту, яка вручена обвинуваченому та захиснику.

Положеннями ст. 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту, така вимога як скріплення обвинувального акту печаткою прокуратури відсутня.

За таких обставин, відсутність печатки на копії обвинувального акту, який вручено обвинуваченому та захиснику не є порушенням вимог ст. 291 КПК України.

Щодо доводів захисника про вручення обвинувального акту ОСОБА_7 у якості обвинуваченого та їй, як захиснику обвинуваченого, суд їх не приймає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Судом встановлено, що згідно розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування їх вручено підозрюваному ОСОБА_7 11.11.2021 року; згідно розписки про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування їх вручено захиснику підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_5 11.11.2021 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні складений в цілому у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно вимог закону, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин.

Судом встановлено, що підстав для закриття провадження, у тому числі з мотивів вказаних захисником, не встановлено. Підстав для повернення обвинувального акту, у тому числі з мотивів вказаних захисником, не має.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000610 від 02.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України,прокурору для усунення недоліків - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1