Номер провадження: 11-кп/813/575/21
Номер справи місцевого суду: 511/1443/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників: ОСОБА_9 та ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Волгодонськ Ростовської області РФ, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.05.2001 року Котовським міським судом Одеської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.142, ч.3 ст.101, ст.42 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2007 року замінено невідбуту частину призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке у вигляді виправних робіт на строк 1 рік з відрахуванням 20% в дохід держави, покарання не відбуто,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Роздільна Одеської області, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 від 09.04.2018 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року,ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи. Суд вирішив у відповідності до ч.1 ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Котовського міського суду Одеської області від 30.05.2001 року та постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2007 року, перевівши покарання у виді виправних робіт в покарання у виді позбавлення волі у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі відповідно до правил складання покарань п.«б» ч.2 ст.72 КК України та остаточно призначено ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 8 (восьми) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 суд вирішив обчислювати з 10.04.2018 року.

Цим же вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 суд вирішив обчислювати з 09.04.2018 року.

Вирішено питання речових доказів та заходів забезпечення.
Згідно оскаржуваного вироку, 08.04.2018 року біля 22 години ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 після вживання алкогольних напоїв, з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_13 , який розпиваючи з ними спиртні напої викрав гроші у ОСОБА_8 , прийшли до будинку по АДРЕСА_3 , в якому проживав ОСОБА_14 , батько ОСОБА_13 .
Знаходячись на подвір`ї зазначеного домоволодіння та з`ясовуючи у ОСОБА_14 де знаходиться його син, у ОСОБА_8 та у ОСОБА_7 , які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт з потерпілим, так як останній не повідомив їм про місцезнаходження сина. Після чого, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки спільно почали наносити чисельні удари ОСОБА_14 руками в голову та по тулубу.
Далі, не знайшовши ОСОБА_13 по місцю його проживання, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжили його пошуки по сусідам, при цьому примусили ОСОБА_14 ходити разом з ними, продовжуючи узгоджені дії щодо нанесення ударів руками та ногами по тулубу та голові. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 почав падати, однак ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тягли його за собою по землі.
В результаті умисних множинних ударів руками та ногами потерпілому ОСОБА_14 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка поєднує: значні поширені крововиливи під м`які оболонки головного мозку, численні садна ділянки волосистої частини голови і обличчя з масивними розлитими крововиливами (гематомами) у м`які тканини волосистої частини голови, закриту травму шиї з численними синцями та саднами переважно на лівій бічній поверхні шиї і на підборідді з переломом лівого верхнього ріжка, щитоподібного хряща, закриту травму грудної клітини у вигляді переломів бічних відділів 7-10 лівих ребр і задніх відділів 8-го, 11-12 правих ребр, а також численні садна у ділянках тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, поодинокі синці у ділянках передплічь.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 помер, а його смерть знаходиться в прямому причинному зв`язку із отриманою черепно-мозковою травмою у вигляді численних масивних крововиливів під м`які оболонки головного мозку з його набряком.
В той же день 08.04.2018 року в 22 годині 30 хв. після спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишили потерпілого на галявині поблизу домоволодіння по АДРЕСА_3 .
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що при ухваленні вироку суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки суду базуються на припущеннях та на доказах, зібраних з порушенням вимог кримінального процесуального закону, мотивуючи апеляційну скаргу наступним:

- його затримання проводилось з порушенням вимог ст.206-209 КПК України без участі понятих, без ухвали слідчого судді, без надання захисника та без достатніх на то підстав;

- з боку співробітників поліції до нього застосовувались недозволені методи досудового розслідування;

- орган досудового розслідування та суд першої інстанції порушили вимоги ст.87, 89, 91, 92 КПК України в частині доказування обставин кримінального правопорушення;

- обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.110 та 291 КПК України;

- органом досудового розслідування були порушені вимоги ст.290 КПК України а судом першої інстанції проігноровано такі порушення;

- судом безпідставно було відмовлено у задоволені клопотань його захисника про визнання доказів недопустимими в силу ст.87, 223 КПК України;
- суд, приймаючи лише докази обвинувачення, порушив вимоги змагальності сторін;
- суд в порушенні вимог ст.62 Конституції України визнав його винним на підставі недопустимих в силу ст.87 КПК України доказах.
На підставі викладеного, обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції та провадження по справі у відношенні його закрити на підставі ст.284 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив детально переглянути кримінальну справу, вважаючи, що в ній багато фальсифікацій, на які треба звернути увагу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 вважає, що при ухваленні вироку суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки суду базуються на припущеннях та на доказах, зібраних з порушенням вимог кримінального процесуального закону, мотивуючи апеляційну скаргу наступним:

- допитані свідки обвинувачення не змогли підтвердити винність обвинуваченого, а навпаки - спростували саме обвинувачення;

- будь-яких письмових доказів або речових доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_8 даного кримінального правопорушення сторона обвинувачення не надала;

- при відібранні правоохоронними органами зразків для проведення експертиз були порушені норми Кримінального процесуального кодексу України, оскільки поняті, які вказані у протоколі отримання зразків від 10.04.2018 року, були відсутні під час відібрання біологічних зразків у ОСОБА_8 , у зв`язку з чим сторона захисту заперечує проти визнання слідчої дії отримання зразків для проведення експертизи від 10.04.2018 року у даному кримінальному провадженні та результатів її здійснення чинними;

- свідок захисту ОСОБА_15 підтвердила що ОСОБА_8 , залишив місто Роздільна в день скоєння кримінального правопорушення разом зі своєю дівчиною на ім`я ОСОБА_16 на таксі зеленого кольору о 22:30 годин, та поїхав в місто Одеса, тоді як згідно висновку судово медичного експерта кримінальне правопорушення було скоєно в проміжок часу з 02:00 годин до 06:00 годин наступного дня, тобто ОСОБА_8 , не міг скоїти кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.

Враховуючи те, що під час судових засідань не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 у даному кримінальному правопорушенні та вичерпані можливості їх отримання, згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України захисник просив виправдати ОСОБА_8 з підстав не доведення його вини.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 вважає, що при ухваленні вироку суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки суду базуються на припущеннях та на доказах, зібраних з порушенням вимог кримінального процесуального закону, мотивуючи апеляційну скаргу наступним:

- характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_7 данні та покази свідків свідчить про те, що у нього не було мотиву та умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , від яких він помер;

- з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_14 тілесні ушкодження були нанесені в період з 04:00 год. 09.04.2018 року по 08:00 год. 09.04.2018 року, в той час, коли ОСОБА_7 постійно знаходився у себе вдома, а ОСОБА_8 знаходився у м. Одеса;

- у обвинувальному акті прямо не зазначено форму вини, з матеріалів кримінального провадження неможливо встановити, як і ким були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_14 , були вони нанесені умисно чи з необережності, неможливо встановити з якою силою були нанесені тілесні ушкодження, невідомо, чи були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_14 у разі перевищення меж необхідної оборони, або чи воно заподіяне у стані сильного душевного хвилювання, що передбачає інші склади злочину;

- у обвинувальному акті не зазначено, а сторонами та судом, не встановлено, наявність у обвинувачених домовленості на скоєння інкримінованого злочину;

- у обвинувальному акті не вказано, та у матеріалах кримінального провадження не встановлено, хто і які тілесні ушкодження наносив ОСОБА_14 , невідомо, хто саме наніс тілесні ушкодження, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_14 , а хто наніс середньої тяжкості тілесні ушкодження;

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.04.2018 року є недопустимим доказом, оскільки ОСОБА_7 заявляє, що він його не підписував та відомості, зазначені у ньому не відповідають дійсності, один із понятих, зазначених у протоколі слідчого експерименту, допитаний під час судового розгляду як свідок, вказав, що не бачив і не чув, що саме розказував чи показував ОСОБА_7 ;

- поняті, які були присутні при відібранні біологічних зразків у ОСОБА_7 та у ОСОБА_14 , вказали на те, що вони були відсутні на час здійснення процесуальної дії та нічого не бачили і не чули, а тому сторона захисту заперечує проти визнання результатів цих дій дійсними та просить визнати ці докази недопустимими, а також похідні від цих доказів - висновки експертів, які базуються на них;

- сторона захисту заперечує проти визнання слідчої дії обшуку від 09.04.2018 року та результатів її здійснення чинними. Також, протокол обшуку від 09.04.2018 року не відповідає вимогам ст.104 КПК України, що зумовлює недопустимість усіх доказів, здобутих під час проведення такого обшуку, та них не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.
Враховуючи наведене, захисник вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є недоведеною, обвинувачення ґрунтується на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також, на припущеннях та домислах, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції скасувати вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, визнати недопустимими доказами по справідокази згідно переліку, зазначеному у прохальній частині апеляційної скарги, виправдати ОСОБА_7 за недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та відмовити у задоволені цивільного позову до нього у повному обсязі.

Розгляд кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року був призначений на 26.02.2021 року.

Під час підготовки до апеляційного розгляду встановлено, що обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в апеляційних скаргах порушується питання про застосування відносно них працівниками поліції психологічного та морального тиску з метою отримання зізнання у скоєному злочині, що було також підтверджено обвинуваченими в судовому засіданні апеляційного суду під час розгляду апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників.

Крім того, адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про звернення до відповідного органу ДБР з підстав скоєння працівниками Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області психологічного та морального тиску відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , працівники Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області (Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області) ОСОБА_17 , ОСОБА_18 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні шляхом незаконних дій під час допиту примушували його давати покази, зізнатися у скоєному злочині проти потерпілого ОСОБА_19 ..

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що під час досудового розслідування слідчий Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 , шляхом незаконних дій під час допиту примушував його давати покази, а саме вивозив його на берег Кучурганського лиману та погрожуючи табельною зброєю змушував зізнатися у скоєному злочині.

Відповідно до ч.6 ст.206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність доручення Територіальному управлінню ДБР, розташованому в м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР, за усними заявами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про застосування до них оперативними працівниками та слідчими Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, недозволених методів досудового розслідування.

Керуючись ст. 24, 206, 214, 370, 404, 405, 407, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_10 ..

Доручити Територіальному управлінню ДБР, розташованому в м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР, за усними заявами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про застосування до них оперативними працівниками та слідчими Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, недозволених методів досудового розслідування.

Належним чином завірену копію прийнятого рішення за результатами досудового розслідування за усними заявами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направити до Одеського апеляційного суду, для врахування під час апеляційного розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4