ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/838/20 Номер провадження 11-кп/814/217/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора обвинуваченоїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000215 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Полтава, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, незаміжня, непрацююча, неодноразово судима, останній раз:

10 травня 2017 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі; на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2018 року звільнена від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 29 днів,

визнана винуватою та засуджена за ч.2 ст.185 КК України на 2 місяці арешту.

Постановлено стягнути із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави 628,04 грн витрат за проведення судових експертиз.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнана винуватою у тому, що вона 18 лютого 2020 року близько 20 години, перебуваючи у потязі сполученням «Полтава - Ромодан», який прибував до станції «Миргород», таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрала належну потерпілому ОСОБА_9 шкіряну сумку з мобільним телефоном Doogee-XI00 та грошовими коштами, заподіявши майнову шкоду на загальну суму 1250 грн.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Полтавської області ОСОБА_8 просить скасувати вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту.
При цьому зазначає, що санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців, але суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді арешту нижче нижчої межі. При цьому підстави для застосування положень ст.69 КК України в даному випадку відсутні.
Крім того, звертає увагу на особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, через незначний проміжок часу після відбуття покарання у виді позбавлення волі знову вчинила умисний злочин, згідно з висновком органу пробації має дуже високий рівень небезпеки для суспільства та окремих осіб.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення обвинуваченої, яка не погодилася з вимогами прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація її дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.
Згідно з ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Доводи прокурора про неправильне призначення покарання є слушними.
Згідно з приписами п.1 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.185 КК України крадіжка, вчинена повторно, - карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Таким чином, обираючи ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком 2 місяці за ч.2 ст.185 КК України, місцевий суд не дотримався вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України, оскільки вийшов за межі, установлені у санкції цього злочину.
При цьому місцевий суд, мотивуючи свої висновки, не знайшов визначених законом підстав для застосування приписів ст.69 КК України та призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Погоджується з цим і колегія суддів, оскільки ОСОБА_7 характеризується негативно, маючи непогашені судимості за вчинення крадіжок, на шлях виправлення не стала, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі продовжила вчиняти умисні злочини проти власності, що характеризує її особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб.
При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 хоча і має двох дітей, але батьківських прав позбавлена, відповідно до висновків досудової доповіді представника органу пробації не усвідомлює наслідків своїх протиправних дій, не працює, байдуже ставиться до наявних соціальних зв`язків і має дуже високі ризики як вчинення повторного кримінального правопорушення, так і небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначення покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити в цій частині новий вирок.
Враховуючи конкретні обставини справи, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченої, яка визнала вину та активно сприяла розкриттю злочину, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту в мінімальному розмірі, визначеному в даному випадку санкцією ч.2 ст.185 КК України.
Таке покарання відповідатиме вимогам ст.50 та ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів і справедливим.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 418 та 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та постановити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

В зв`язку з набранням вироком законної сили ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.

Початок строку покарання рахувати з 17 серпня 2021 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4