ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4220/21 (1-кс/635/845/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1214/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
представника власника майна адвоката - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000317 від 29.05.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Харківської окружної прокуратури харківської області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000317 від 29.05.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно оскаржуваної ухвали накладено арешт на транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі кузова рами НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.05.2021, шляхом встановлення заборони відчуження, користуватися та розпоряджатися вказаним майном строком до 09 серпня 2021 року включно.
Місцем зберігання транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі кузова рами НОМЕР_2 , визначено тимчасовий майданчик утримання транспортних засобів відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Харківській області, за адресою: вул.Дніпровська, 211 м.Мерефа Харківського району Харківської області.
Накладено арешт на транспортний засіб марки «Audi» моделі A6 р.н. НОМЕР_4 , номер шасі кузова рами НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.05.2021, шляхом встановлення заборони відчуження, користуватися та розпоряджатися вказаним майном строком до 09 серпня 2021 року включно.
Місцем зберігання транспортного засобу марки «Audi» моделі A6 р.н. НОМЕР_4 , номер шасі кузова рами НОМЕР_5 , визначено тимчасовий майданчик утримання транспортних засобів відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Харківській області, за адресою: вул.Дніпровська, 211 м.Мерефа Харківського району Харківської області.
На зазначену ухвалу слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали, зі змістом якої ознайомилася лише 15.06.2021 року, а також скасувати ухвалу слідчого судді від 09.06.2021 року в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Audi» моделі A6 р.н. НОМЕР_4 . У разі відмови у задоволенні апеляційної скарги просить передати на зберігання без права розпорядження чи використання автомобіль марки «Audi» моделі A6 його власнику ОСОБА_7 .
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував в ухвалі свої міркування щодо передачі на зберігання автомобіля ОСОБА_7 саме на тимчасовий майданчик органу досудового слідства, що є порушенням права власності ОСОБА_7 . Крім того зазначає, що потерпілий від ДТП ОСОБА_11 надав заяву про те, що на нього здійснено наїзд іншим автотранспортним засобом, тому просить скасувати ухвалу слідчого суді про накладення арешту на транспортний засіб марки «Audi» моделі A6 р.н. НОМЕР_4 .
Прокурор та власник майна ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені засобами телефонного зв`язку про дату та час та місце розгляду справи (а.с.86, 88), однак у судове засідання не з`явилися. Прокурор надав до суду заяву, в якій просить проводити судове засідання без його участі, у зв`язку з його завантаженістю по роботі. Власник майна ОСОБА_7 причин неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора та власника майна ОСОБА_7 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, колегія суддів визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, передбачений п.3 ч.2 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим, строк підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ відділу поліції №3 Харківського РУП №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000317 від 29.05.2021 за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України.
03 червня 2021 року слідчий СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Харківській області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Харківського районного суду Харківської області з клопотанням, погодженого з прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , в якому просив накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження або користування майном:
-на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі кузова рами НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія НОМЕР_3 ) належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Місцем зберігання автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі кузова рами НОМЕР_2 визначити тимчасовий майданчик утримання транспортних засобів відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська 211;
- на автомобіль марки «Audi» моделі А6 р.н. НОМЕР_4 , номер шасі кузова рами НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія НОМЕР_6 ) належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Місцем зберігання автомобіля «Audi» моделі А6 р.н. НОМЕР_4 , номер шасі кузова рами НОМЕР_5 , визначити тимчасовий майданчик утримання транспортних засобів відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська 211.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 28.05.2021 року приблизно о 23 год. 25 хв. невстановлений водій на невстановленому автомобілі на проїжджій частині дороги поблизу буд. АДРЕСА_3 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 1987 р.н.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 , отримав травми, та був доставлений до КНП ХМР «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова».
Відповідно до первинної реєстрації пацієнтів №12/1828 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 був доставлений до КНП ХМР «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» з первинним діагнозом ЗЧМТ, відкритий перелом С-3 правої голені.
Під час подальшої перевірки, гр. ОСОБА_12 , пояснив наступне: 28.05.2021 приблизно о 23 год. 00 хв. він рухався разом з власником автомобіля «Audi» р.н. НОМЕР_4 по вулиці Комінтерна в напрямку Дніпропетровська. Коли вони проїжджали повз двох хлопців з лівої сторони на зустріч прямував автомобіль Жигулі жовтого кольору, який розминувшись з ними наїхав хлопцю на ногу. Всі відразу зупинились, та вийшли на допомогу постраждалим. Зі слів водія авто, який скоїв наїзд на постраждалого він повністю визнав свою вину.
Окрім цього гр. ОСОБА_7 , пояснив наступне: 28.05.2021 близько 23 год. 20 хв. він рухався на власному автомобілі «Audi» р.н. НОМЕР_4 в напрямку вул. Дніпровська, де проїжджаючи спорт майданчик він помітив на проїжджій частині в лівій зустрічній полосі двох невідомих чоловіків. Які вчиняли бійку. В цей час на зустріч рухався автомобіль, який не як не реагував на перешкоду в вигляді двох чоловіків. Зрівнявшись з його авто він почув глухий стукіт зліва від себе, після чого зупинився. Після чого він побачив, що чоловік лежить на дорозі і йому потрібна допомога. Оскільки останнього зачепив не його автомобіль та останньому потрібна була допомога інший автомобіль теж зупинився, після чого та водій підійшов, дізнатися, що трапилося. Після чого дочекавшись приїзду швидкої він побачив, як потерпілого забрала швидка та відвезла до лікарні. Також додав, що він керував автомобілем в тверезому стані, правил дорожнього руху не порушав та наїзд на чоловіка не вичиняв.
Також, гр. Колядинський ОСОБА_13 , пояснив наступне: 28.05.2021 приблизно о 23 год. 30 хв. він рухався на власному автомобілі ВАЗ 2103 р.н. НОМЕР_7 в напрямку Артемівка, на вул. Соборна, де проїжджаючи спорт майданчик по вказаній вулиці, на зустріч йому у власній полосі рухався автомобіль, в цей час він помітив, що на проїзній частині по серед проїзної частини лежали два чоловіка, в наслідок того, що авто його засліпив він ледь помітив двох чоловіків, але встиг їх об`їхати. Також додав, що він особисто наїзд не скоював, на його думку це міг зробити водій «Audi».
Окрім цього гр. ОСОБА_14 пояснив наступне: 28.05.2021 близько 23 години він та його знайомий ОСОБА_15 поверталися додому на вул. Дніпровській коли проходили по вулиці Соборна, біля спорт майданчика вони почали дурачитися це було на проїзній частині, коли в один в момент проїжджала машина, яка саме він не зрозумів, оскільки було темно та його засліпили фари ОСОБА_16 схопився за ногу та почав скаржитися на біль. Також вони були на підпитку. На його думку наїзд вчинив водій «Audі», який рухався по вул. Соборна, в напрямку Спирт Заводу з вул. Дніпровської.
Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000317 від 29.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
У зв`язку з необхідністю невідкладного прийняття рішення, пов`язаного з встановленням причин скоєння злочину, та доказів вини 29.05.2021 року на місці дорожньо-транспортної пригоди за вищевказаною адресою слідчим СВ відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого було вилучено: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 , номер шасі кузова рами НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія НОМЕР_3 ) належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; а також автомобіль марки «Audi» моделі А6 р.н. НОМЕР_4 , номер шасі кузова рами НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія НОМЕР_6 ) належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ., які відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, яке може бути речовим доказом.
Постановою слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 29.05.2021 автомобілі марки автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 та автомобіль марки «Audi» моделі А6 р.н. НОМЕР_4 . визнано речовими доказами.
Крім того, зазначені автомобілі, як речові докази, необхідні судовим експертам для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, а також для встановлення слідів вчинення кримінального правопорушення, і в подальшому призначенні відповідних експертиз у зв`язку з чим виникла необхідність у арешті вищезазначених транспортних засобів, які після вилучення було поставлено на тимчасовий майданчик утримання транспортних засобів відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська 211.
Постановляючи рішення, про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції таке рішення мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні майно (автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 та марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 ), має важливе доказове значення в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000317 від 29.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, оскільки можливе його використання як доказу у кримінальному провадженні, адже існує необхідність проведення судової експертизи технічного стану транспортних засобів та встановлення слідів вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» № 13223/05 від 28.05.2009 р. зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Відомості клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна, на які слідчим суддею накладено арешт, ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння злочину або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування в тому числі для проведення експертних досліджень. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав, для арешту автомобіля марки «Audi» моделі А6 р.н. НОМЕР_4 , не ґрунтуються на матеріалахсправи. Вилучений 29.05.2021 року під час проведення огляду місця автомобіль марки «Audi» моделі А6 р.н. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, що було доказом вчинення кримінального правопорушення або зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому належить врахувати, що постановою слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області від 29.05.2021 автомобілі марки автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2103» р.н. НОМЕР_1 та автомобіль марки «Audi» моделі А6 р.н. НОМЕР_4 . визнано речовими доказами (а.с.28).
Разом з цим, зазначені автомобілі, як речові докази, необхідні судовим експертам для проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу, а також для встановлення слідів вчинення кримінального правопорушення, і в подальшому будуть призначенні відповідні експертизи.
Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.
Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане вилучене майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником, ані його представниками не надано та колегією суддів не встановлено.
Крім цього, істотних порушень норм КПК України, що можуть стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.
Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення відповідних експертиз, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.
За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити представнику власника майна ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення
Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді