КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 липня 2021 року.
При вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд першої інстанції врахував можливість останнього впливати на свідків, які не допитані, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, місця реєстрації в Україні, а також офіційного працевлаштування.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити її підзахисного з-під варти.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на відсутність у поведінці свого підзахисного ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, захисник зазначає, що в рамках даного кримінального провадження вже допитані свідки та потерпілі, що свідчить про відсутність ризику впливати на них. Що стосується інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, то як вбачається з доводів апеляційної скарги, вони не підтверджуються жодними доказами. Крім того, адвокат ОСОБА_5 вказує, що обвинувачений має постійне місце проживання в місті Києві.
При цьому апелянт просить врахувати, що сама тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.
Таким чином, на думку захисника, з огляду на наведені вище обставини та тривалий час перебування ОСОБА_6 під вартою, відсутні об`єктивні підстави для застосування відносно нього виняткового запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебувають матеріали кримінального провадження №0005965 від 10 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 липня 2021 року.

З рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги закону при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, поєднане із застосуванням насилля небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки та спосіб життя взагалі, зокрема, те, що ОСОБА_6 офіційно не працює, місця реєстрації та міцних соціальних зв`язків на території України не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 187 КК України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу наявності підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Ті дані про особу обвинуваченого, на які посилається захисник, були враховані судом при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак вони не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.
Що стосується посилань захисника ОСОБА_5 на наявність у її підзахисного постійного місця проживання в місті Києві, то суду такі докази не надано.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці ОСОБА_6 ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Таким чином, за вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року, а відтак апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 травня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком до 26 липня 2021 року -без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3