ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/201/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника- ОСОБА_8

законного представника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та її законного представника ОСОБА_9 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2021 року,-

В с т а н о в и л а :

Цією ухвалою в задоволенні клопотання законного представника ОСОБА_9 про зменшення визначеного розміру застави відмовлено.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволено.

Раніше застосований під час досудового розслідування відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 до 00 год. 00 хв. 12 липня 2021 року.

В апеляційних скаргах:

- законний представник обвинуваченої ОСОБА_7 - ОСОБА_9 просить змінити вказану ухвалу, зменшивши суму застави та визначити її у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої доводи мотивує тим, що визначена суми застави є непомірною, з огляду на матеріальне становище їхньої сімї, але застосування застави у меншому розмірі із покладенням відповідних обов`язків зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, зважаючи на її позитивні характеристики.

Крім того просить забезпечити медичне обстеження обвинуваченої, у зв`язку із погіршенням стану її здоров`я.

- захисник обвинуваченої ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Вказані вимоги мотивує тим, що у судовому засіданні прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, судом враховано не було.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, а зібрані докази не підтверджують причетність обвинуваченої до інкримінованого злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинувачену, її законного представника, що підтримали подані апеляційні скарги, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Так, на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 14 травня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 до 12 липня 2021 року включно, оскільки до спливу цього строку судове провадження з об`єктивних причин завершити не представляється можливим.

Так, суд мотивував своє рішення тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою ОСОБА_7 особливо тяжкого кримінального правопорушення, ризики, визначені в ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій та його продовження на даний час не зменшилися, оскільки, зважаючи на санкцію статтей обвинувачення, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про обґрунтованість застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу щодо обвинуваченої або його зміни.

При цьому суд встановив, що обвинувачена ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що є особливо тяжким, зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Такий висновок є вірним, оскільки з урахуванням наданих матеріалів справи, а також практики Європейського суду з прав людини щодо визначення поняття «обґрунтованої підозри» (рішення Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Гусинський проти Росії», «Нечипорук і Йонкало проти України» та інші) в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні прокурором доведено існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачена ОСОБА_7 могла вчинити правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Крім обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, підставою продовження строку тримання під вартою є також наявність обставин, які вказують на те, що передбачені ст.177 КПК України ризики, наявність яких стала підставою для застосування цього запобіжного заходу не зменшилась, вони продовжують існувати або з`явились нові.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченої не є можливим, з метою недопущення ухилення обвинуваченою від суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченій або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 до двох місяців, зокрема до 12 липня 2021 року.

З таким висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Як встановлено, завершити розгляд провадження до закінчення вищевказаного строку неможливо, внаслідок особливої складності провадження, а у кримінальному провадженні необхідно провести ряд процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення судового слідства.

Судом в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, особу обвинуваченої та її соціальні зв`язки.

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Також розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд прийшов до вірного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 ..

Крім того, з матеріалів провадження слідує, що судом залишено попередньо визначений розмір застави, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За змістом частин четвертої, п`ятої ст.182 КПК України:

- розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- у кожному конкретному випадку розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;

- у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи відомості щодо зазначених обставин, які встановлені в ході судового розгляду, колегія суддів вважає, що в даному випадку розмір застави в межах, встановлених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, здатний забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а отже немає підстав для зменшення визначеного ухвалою слідчого судді обвинуваченій розміру застави.

Беручи до уваги наведене і те, що обвинувачена ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення і встановлені в судовому засіданні дані про її особу та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновками суду про залишення суми застави у визначеному судом розмірі.

Оцінюючи доводи апелянта про необґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, що таке не підтверджується доказами, то колегія суддів вважає їх надуманими оскільки у матеріалах провадження містяться достатні дані, що поза розумним сумнівом з достатньою переконливістю доводять його обґрунтованість та об`єктивно зв`язують обвинувачену з інкримінованим їй правопорушенням та підтверджують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також, що стосується інших доводів апеляційної скарги щодо пред`явленої підозри ОСОБА_7 , то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Крім того, апелянт вказував як на підставу задоволення апеляційної скарги те, що у ОСОБА_7 незадовільний стан його здоров`я та відсутність належного лікування.

Відповідно до ст.ст.3, 49 Конституції України, ст.6 Основ законодавства про охорону здоров`я кожний громадянин України має право на охорону здоров`я. Відповідно до ст.ст.7, 11 Закону України Про попереднє ув`язнення в місцях попереднього ув`язнення відповідно до законодавства про охорону здоров`я організуються і проводяться медичний огляд осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, їх медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота.

Таким чином, у випадку захворювання чи погіршення стану здоров`я обвинуваченого, йому буде забезпечена відповідна медична допомога, а отже такий довід апелянта не є підставою для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та скасування по суті правильного судового рішення. Також, сама по собі наявність у особи захворювання не може бути свідченням неможливості перебування його в умовах установи слідчого ізолятора і такі відомості в матеріалах провадження відсутні.

Крім того, як пояснила обвинувачена ОСОБА_7 , в умовах слідчого ізолятора їй, за необхідності, медична допомога надається.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали суду, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та її законного представника ОСОБА_9 - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та її законного представника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді