Справа №589/1604/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/79/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

02 червня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 589/1604/19 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2020, за яким

ЦЕГЕЛЬНИК ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить змінити вирок суду та звільнити ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, оскільки призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставинам справи та обставинам, які пом`якшують покарання. Судом не враховано, що ОСОБА_9 є соціалізованою особою та має постійне місце проживання. Не визнано обставинами, які пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, відсутність будь-якої шкоди від його дій та відшкодування збитку. Зазначає, що наявність попередніх судимостей не є перешкодою для застосування ст. 75 КК.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 вважає її необґрунтованою, а судове рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки враховано особу обвинуваченого, позитивну характеристику (за місцем роботи), наявність непогашених судимостей за злочини проти власності, наявність малолітньої дитини, а також кількість епізодів протиправної діяльності ОСОБА_9 , вчинення останнім декількох кримінальних правопорушень вже під час судового провадження, а тому призначив покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

В письмових поясненнях від 09.07.2020 ОСОБА_9 просить застосувати до нього ст. 75 КК та зазначає, що в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 не вказав того факту, що він проходить курс лікування від туберкульозу в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», шкодує у вчиненні злочинів, щиро розкаюється. Крім того, має матір з інвалідністю, співмешканку та дитину, які залишилися без його фінансової допомоги.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2020 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком 2 роки; за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. Стягнуто на користь держави процесуальні витрати в сумі 1999,10 грн на проведення експертизи.

Згідно вироку, 17.03.2019 близько 11:51 ОСОБА_9 в магазині «АТБ-Маркет» за адресою: АДРЕСА_2 таємно, повторно викрав майно вартістю 241 грн, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий охоронцем. 01.06.2019 близько 15:00 ОСОБА_9 на кухні загального користування в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 таємно, повторно викрав майно вартістю 939 грн. 01.07.2019 близько 00:05 ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_4 , повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, з корисливих мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, завдав удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_13 , висловивши вимогу негайної передачі йому грошових коштів, спричинивши цим потерпілому матеріальну шкоду в сумі 300 грн. 17.07.2019 в денний час ОСОБА_9 , знаходячись в гостях свого знайомого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_5 , таємно, повторно викрав майно вартістю 778 грн. 09.11.2019 близько 12:00 ОСОБА_9 , знаходячись в гостях своєї знайомої ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_6 , таємно, повторно викрав майно вартістю 417 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 положень ст. 75 КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, відповідно ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, згідно якої якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Системне тлумачення цієї правової норми дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети кримінального покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених (засуджених), запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченими (засудженими), так і іншими особами.

З огляду на положення ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання, хоча при цьому має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини провадження.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та повне визнання ним своєї вини. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні покарання було враховано особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем роботи, наявність судимості за злочин проти власності, наявність малолітньої дитини, щодо якої обвинувачений не позбавлений батьківських прав.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, кількість епізодів протиправної діяльності обвинуваченого та те, що обвинувачений вчинив декілька злочинів вже під час судового провадження суд першої інстанції вірно дійшов висновку про недоцільність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В той же час, будь-яких законних підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК колегія суддів також не вбачає, враховуючи при цьому зазначені вище обставини.

Інші ж обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі відносно того, що ОСОБА_9 є соціалізованою особою, має постійне місце проживання, відсутність будь-якої шкоди від його дій та відшкодування збитків, то в даному випадку вони не є, на думку колегії суддів, тими обставинами, на підставі яких можна дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, як про це поставлене питання захисником в апеляційній скарзі, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2020 відносно ЦЕГЕЛЬНИКА ОСОБА_16 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4