ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000218 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритниця Локачинського району Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, у відповідності до п.21 ст.89 КК України раніше не судимого,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 31.08.2017 року ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.
31.08.2017 року між ОСОБА_5 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на строк три роки.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2017 року № 181 солдата ОСОБА_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.08.2017 № 162-РС на посаду номера обслуги 1 протитанкового артилерійського взводу 1 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , з 31.08.2017 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та визнано таким, що з 31.08.2017 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства.
Відповідно до Указів Президента України від 01.03.2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», від 02.03.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» та від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію» в державі оголошено часткову мобілізацію та Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, у зв`язку із чим згідно положень ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» діє особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Однак, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), о 08.00 год. 10.11.2017 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
У період часу з 10.11.2017 року до 13.11.2019 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання.
13.11.2019 року солдат ОСОБА_4 прибув до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і продовжив проходження військової служби.
Після цього солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), о 08.00 год. 13.12.2019 повторно не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
У період часу з 13.12.2019 року до 03.07.2020 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07.07.2020 року № 160-РС та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.07.2020 року № 134 солдата ОСОБА_4 з 03.07.2020 увільнено від займаної посади, з 03.07.2020 згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для нього призупинено строк військової служби та дію укладеного з ним контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Пояснив, що із 2016 року проходив військову службу за призовом, а потім за контрактом, перебував у зоні проведення антитерористичної операції, операції об`єднаних сил, є учасником бойових дій. Із 10.11.2017 року самовільно залишив військову частину та перебував вдома у зв`язку із сімейними обставинами. На військову службу не з`являвся. Причиною цього було негативне відношення керівництва частини. Хотів продовжувати службу в іншій частині. 13.11.2019 року добровільно з`явився до військової частини, продовжив військову службу. Проте 13.12.2019 року із тих же причин знову покинув місце дислокації військової частини. У вчиненому щиро покаявся та просив суд суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.
При встановлених обставинах, оцінюючи наявні докази, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведеною повністю, а кваліфікацію його дій вірною.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Дане кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів у відповідності до положень ст.12 КК України.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Судом встановлено, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений вироком Локачинського районного суду Волинської області від 20 січня 2020 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, покарання відбув повністю 15 квітня 2020 року. Вироком Локачинського районного суду Волинської області від 04 листопада 2020 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, покарання відбув повністю 29 березня 2021 року.

Також встановлено, що злочин в якому він обвинувачується в даній справі було вчинено обвинуваченим до ухвалення вироку Локачинського районного суду Волинської області від 04 листопада 2020 року, а отже з підстав, передбачених п.21 ст.89 КК України його судимість є погашеною.
У відповідності до складеної досудової доповіді щодо обвинуваченого, за інформацією, що характеризує його особу встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства. Враховуючи зазначене орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі, однак із здійсненням нагляду за його поведінкою.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником антитерористичної операції, операції об`єднаних сил, учасником бойових дій, за місцем служби характеризується негативно, проте за місцем проживання має позитивну характеристику, проживає із матір`ю, зважаючи на те, що судом встановленого сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: щире каяття та повне сприяння досудовому та судовому слідству, суд вважає що достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання буде призначення покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст.65, 75, 76 КК України, 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку негайно після його проголошення направити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1