Справа № 185/4925/21
Провадження № 1-кс/185/1129/21
У Х В А Л А

25 червня 2021 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, освіта повна середня спеціальна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого судимість,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2021 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася старший слідчий СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2021 року за № 0000202, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання ОСОБА_5 21.06.2021 року приблизно о 04-02 год., знаходячись у парку «1-го Травня» м. Павлограда Дніпропетровської області, побачив ОСОБА_7 , з якою він не був знайомий, яка стояла біля лавки у парку «1-го Травня», навпроти пішохідного мосту. Підійшовши до неї позаду на відстань приблизно 5 метрів, ОСОБА_5 зрозумів, що вказана особа була жіночої статі, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , тобто на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинене повторно.

ОСОБА_5 21.06.2021 року приблизно о 04-04 год., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , знаходячись у парку «1-го Травня» м. Павлограда Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, застосовуючи фізичне насильство, завдав ОСОБА_7 один удар в область обличчя, від якого вона перечепившись через лавку, впала на землю спиною до низу та отримала тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_5 , стоячи над ОСОБА_7 , наніс не менше 10 ударів в область тулуба та кінцівок останньої, після чого руками схопив ОСОБА_7 за джинсовий жалет та, висловлюючи погрози застосування фізичного насильства, а саме, погрожуючи фізичною розправою, потягнув ОСОБА_7 в кущі, де, поваливши на спину, накинув їй на обличчя її ж одяг, та, з метою подолання її опору, придавив її своїм тілом до землі, позбавляючи можливості рухатися та чинити опір.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , долаючи опір ОСОБА_7 , яка намагалася звільнитись від нього руками, проти волі та бажання ОСОБА_7 , ривком зняв з неї труси. У цей час ОСОБА_7 перебувала на землі та намагалася чинити опір. ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на зґвалтування ОСОБА_7 , застосовуючи фізичне насильство, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою, не дивлячись на її опір та явне небажання вступати із ним у статевий зв`язок, придавив її своїм тілом до землі, позбавляючи можливості рухатися та чинити опір. ОСОБА_7 , не бажаючи вступати у статевий зв`язок із ОСОБА_5 , активно намагалася відштовхнути ОСОБА_5 , просила відпустити.

ОСОБА_5 21.06.2021 року приблизно о 04-15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у парку «1-го Травня» м. Павлограда Дніпропетровської області, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , посягаючи на її статеву свободу, честь та гідність, долаючи її опір, завдяки своїй фізичній перевазі, застосовуючи фізичне насильство, насильно затиснув її руки над головою, після чого, при піднявшись, зняв з себе штани та труси. Потім, ОСОБА_5 , долаючи опір ОСОБА_7 , з силою своїми стегнами надавив на стегна останньої з метою вступу із нею у статевий зв`язок, та, повністю подолавши таким чином її опір, із застосуванням фізичного насильства та погроз застосування фізичного насильства, вступив із нею у статеві зносини.

Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, СГМ, обширна пара орбітальна гематома очей, забійні рани надбрівних дуг обличчя, множинні гематоми волосистої частини голови, перелом кісток носу.

Вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені повторно ОСОБА_5 , кваліфікується за ч. 2 ст. 152 КК України.

23.06.2021 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

24.06.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вище вказаного злочину.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, серед яких:

- протоколи оглядів від 21.06.2021 року, 23.06.2021 року, 24.06.2021 року;

- протокол обшуку від 23.06.2021 року;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.06.2021 року.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, 31.12.2020 року звільнений з місць позбавлення волі умовно - достроково, вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, під загрозою застосування до нього суворого покарання у разі доведеності його вини у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Знаходячись на свободі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі анкетні дані останньої, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив тяжкий злочин.

Таким чином, оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: серед яких - переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, яка вказані у клопотанні.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обов`язків підозрюваним та не забезпечить запобігання вищезазначених ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили суд застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначивши, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2021 року за № 0000202 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

24.06.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, а саме: 30.07.2018 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за ч. 1 ст. 152 КК України, звільнившись з місць позбавлення волі 31.12.2020 року умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 10 місяців 29 днів, на шлях виправлення не став та знову, повторно вчинив аналогічний злочин, не має постійного місця роботи, постійного джерела доходу, що в свою чергу свідчить про нестійкість соціальних зв`язків, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на потерпілу з метою схилення її до надання суду неправдивих свідчень на його користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне не визначати щодо ОСОБА_5 заставу у кримінальному провадженні, оскільки скоєний ним злочин був вчинений із застосуванням насильства.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 09 години 00 хвилин 23 червня 2021 року.

Строк дії ухвали - до 09 години 00 хвилин 21 серпня 2021 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1