Справа № 761/9904/21
Провадження № 1-кс/761/6413/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду
клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000184, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263, ч.3 ст.313 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2021 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000184, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263, ч.3 ст.313 КК України, звернувся з клопотанням про арешт майна, виявленого та вилученого під час проведення обшуку 10 березня 2021 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/6953/21, провадження № 1-кс/761/4859/2021) від 20.02.2021 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що Слідчім управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 05.11.2019, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 311 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 313 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше листопада 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з корисливих спонукань, в порушення вимог Законів України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 спільно та по взаємній згоді між собою, керуючись при цьому корисливою метою, створили та очолили організовану злочинну групу.

Вищевказані особи, попередньо умисно та добровільно зорганізувались у організовану злочинну групу для вчинення особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а також прекурсорів, переслідуючи єдиний план злочинних дій. Згідно цього плану було налагоджено незаконне виготовлення наркотичного засобуметадону, психотропних речовин амфетаміну, МДМА, особливо небезпечної психотропної речовини PVP, та прекурсору фенілнітропропену, визначене місце їх незаконного виготовлення, зберігання, а також їх передача від одного співучасника злочину іншому, місця незаконного придбання з метою подальшого збуту психотропної речовини амфетамін, особливо небезпечної психотропної речовини - PVP та прекурсору фенілнітропропену, а також збут зазначених психотропних речовин прекурсорів, підтримання постійного зв`язку між членами злочинної групи. Розроблений ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 план злочинних дій спрямований на отримання матеріальної вигоди від незаконного виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту та збут речовин, обіг яких заборонений та обмежений, був відомий всім членам організованої групи. Під час злочинної діяльності кожен з учасників організованої групи діяв спільно та узгоджено з іншими її учасниками відповідно до відведених їм злочинних ролей, підкоряючись під час злочинної діяльності ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що виразилось у свідомому, беззаперечному виконанні усіх їх вказівок.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, щодо кримінально-протиправної діяльності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , причетний ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який виконував функції переведення в готівкові кошти криптовалюти Біткоїну у здобутих від збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів у національну валюту гривню, євро та долари США, що підтверджується протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтролю №429 т від 25.01.2021 року, а також протоколом обшуку від 10.03.2021 року за місцем ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено майно,а саме:грошові кошти номіналом 100 долар США в кількості 2 500 купюр на загальну суму 250 000; купюри номіналом 100 та 50 євро в кількості 413 шт. на загальну суму 3105; предмет схожий на гвинтівку із маркуванням НОМЕР_1 ;набої в картонній коробці в кількості 5 шт., яке в подальшому постановою слідчого від 11.03.2021 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні№0000184.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, вказав, що ОСОБА_17 забезпечував функціонування спільного з підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні злочинного бізнесу за допомогою власних готівкових коштів, які були здобуті злочинним шляхом. Крім того, прокурор зазначив, що клопотання в частині накладення арешту на предмет схожий на гвинтівку із маркуванням НОМЕР_1 ,набої в картонній коробці в кількості 5 шт. не підтримує.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував і зазначав, що у слідства немає доказів про те, що вилучені предмети та грошові кошти є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони належать ОСОБА_17 набуті законним шляхом, а тому їх вилучення вважає безпідставним, просив повернути майно ОСОБА_17 , а у накладенні арешту відмовити.

Заслухавши прокурора та захисника,дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявністьі достатність правових підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, яке відповідає ознакам ст. 98 КПК України, з огляду на наступне.

Так, в провадженні Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві України перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 05.11.2019, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 311 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 307 ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 313 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, накласти арешт на грошові кошти необхідно з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
Постановою слідчого від 11.03.2021 року вказані предмети та грошові кошти визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно зрішеннями Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п. 67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п. 44 справи «Камензинд проти Швейцарії» та інші).

Також, з метою дотримання принципу верховенства права, органи влади повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання та збереження доказів, які стосуються події злочину. Це не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів. Зазначені усталені принципи були висловлені, у тому числі, у справах: «Холодков і Холодкова проти України» (заява 29697/08, рішення від 07 травня 2015), «Сердюк проти України» (заява 61876/08, рішення від 12 березня 2015), «Мащенко проти України» (заява №42279/08, рішення від 11 червня 2015).

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення.
Так, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Водночас, вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує і те, що у слідчого судді при розгляді клопотання наявні фактичні дані, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що вилучені грошові кошти використовувалися у незаконній діяльності.
Враховуючи викладене та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 від 05.11.2019 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі та відчуження майна, яке постановою слідчого від 11 березня 2021 визнано речовим доказом та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, приходить до висновку про необхідність накладення арешту на грошові кошти номіналом 100 долар США в кількості 2 500 купюр на загальну суму 250 000; купюри номіналом 100 та 50 євро в кількості 413 шт. на загальну суму 3105, вилучені під час обшуку від 10.03.2021 року на підставі ухвали слідчого судді від 20.02.2021 (справа № 761/6953/21, провадження № 1-кс/761/4859/2021).

В той же час, слідчий суддя враховує позицію прокурора в судовому засіданні щодо не підтримання свого клопотання в частині накладення арешту напредмет схожий на гвинтівку із маркуванням НОМЕР_1 ;набої в картонній коробці в кількості 5 шт., а тому у задоволенні клопотання про накладання арешту на майно в цій частині необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000184, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.1 ст.263, ч.3 ст.313 КК України, про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-грошові кошти номіналом 100 долар США в кількості 2 500 купюр на загальну суму 250 000;
-купюри номіналом 100 та 50 євро в кількості 413 шт. на загальну суму 3105.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1