КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/3197/2021
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року в об`єднаних кримінальних провадженнях за №0003921, №0006703 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Родинське Донецької області,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 186 КК України на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки 2 місяці; за ч. 2 ст. 186 КК України на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 25 квітня 2019 року приблизно о 00 год 30 хв ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. С.Петлюри, 23, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , підійшов до нього та попросив сигарету. ОСОБА_9 , дістаючи із внутрішньої кишені своєї куртки сигарети, дістав також грошові кошти в сумі 790 грн та мобільний телефон марки «Nokia» моделі «107» вартістю 241 грн 67 коп, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картками мобільних операторів ТОВ «Лайфселл» та «Lуса». В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 та подальше звернення його на свою користь.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 цього ж дня приблизно о 00 год 30 хв, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 23, наблизився до ОСОБА_9 та, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, усвідомлюючи настання відповідних наслідків, вихопив з його рук грошові кошти в сумі 790 грн та мобільний телефон марки «Nokia» моделі «107» вартістю 241 грн. 67 коп, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1031 грн 67 коп.

Крім того, 13 липня 2019 року приблизно о 22 год 35 хв ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину «Кишеня», що за адресою: м. Київ, вул. М. Грушевського, 9, звернув свою увагу на ОСОБА_10 , який знаходився біля вказаного будинку та у якого на плечі висіла сумка. Вважаючи, що в сумці можуть знаходиться гроші та інші цінні речі, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 впритул підійшов до ОСОБА_10 та, діючи повторно, відкрито заволодів майном потерпілого, а саме двома руками вирвав у нього сумку, яка матеріальної цінності не представляє, в якій знаходились: мобільний телефон «Meizu» М6 ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 вартістю 615 грн, посвідчення водія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_10 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 на автомобіль Volksavagen Polo д.н.з. НОМЕР_8 , банківські картки «Приватбанк» в кількості 4 штук, які для потерпілого також матеріальної цінності не представляють, грошові кошти в сумі 100 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 715 грн.

Крім того, 13 липня 2019 року приблизно о 23 год 10 хв ОСОБА_8 , знаходячись за адресою м. Київ, вул. М. Грушевського, 3, біля центрального входу на стадіон ім. Лобановського, звернув свою увагу на ОСОБА_11 , який знаходився біля вказаного будинку та у якого в руках знаходився мобільний телефон марки «SonyXperia» з ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 . В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 цього ж дня приблизно о 23 год 15 хв впритул підійшов до ОСОБА_11 та повторно відкрито, шляхом ривка з рук потерпілого викрав його мобільний телефон марки «SonyXperia» з ІМЕІ1: НОМЕР_9 . ІМЕІ2: НОМЕР_10 вартістю 1855 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядися викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 1855 грн.

Крім того, 13 липня 2019 року приблизно о 23 год 40 хв ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 16, звернув свою увагу на ОСОБА_12 , яка рухалася по вул. Михайлівська та у якої на правому плечі знаходилася сумка. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 13 липня 2019 року близько 23 год 50 хв, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , впритул підійшов до ОСОБА_13 та, діючи повторно відкрито заволодів майном потерпілої, а саме зірвав з плеча її сумку, яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, в якій знаходились грошові кошти в сумі 150 Євро, що на момент скоєння злочину відповідно до курсу НБУ становить 4 350 грн, паспорт громадянки Франції на ім`я ОСОБА_13 та паспорт гр. Франції на ім`я ОСОБА_14 , які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення намагався втекти, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, то не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілою та свідком.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, встановлені судом та викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити ухвалу, якою ОСОБА_8 вважати засудженим: за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, вважати призначеним йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 вважати звільненим від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що призначаючи ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, суд не врахував приписів ч. 3 ст. 68 КК України та помилково призначив обвинуваченому покарання у більшому розмірі, яке в даному випадку не повинно перевищувати 4 років позбавлення волі.

За таких обставин, як вважає прокурор, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, тобто не застосував ч. 3 ст. 68 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню, тому вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, у закінченому замаху на повторне відкрите викрадення чужого майна є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків у цій частині, не переглядає їх відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи ОСОБА_8 захід примусу за вчинені кримінальні правопорушення суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, обравши його у виді позбавлення волі, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Не оспорюється прокурором розмір покарання, призначеного судом за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України та принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні покарання за сукупністю злочинів, а також застосування до призначеного покарання положень ст.ст. 75, 76 КК України. При цьому у колегії суддів відсутні підстави вважати, що в цій частині судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Водночас є обґрунтованими доводи прокурора про безпідставне незастосування судом вимог ч. 3 ст. 68 КК України при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, згідно вироку суду, ОСОБА_8 , окрім іншого, засуджений за вчинення закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, скоєне повторно.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально правового наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

У даному випадку посилання на ст.ст. 65-67 КК України дає змогу зробити висновок, що сформульовані у ч. 1 ст. 68 КК України положення виступають додатковими правовими орієнтирами до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 цього Кодексу. Отже, визначаючи вид і розмір покарання особі, яка вчинила незакінчене кримінальне правопорушення, суд враховує фактичні обставини в межах трьох загальних критеріїв - ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і двох додаткових - які визначають ступінь здійснення кримінально правового наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

Вимоги ч. 3 ст. 68 КК України обмежують максимальний розмір покарання, який може бути призначений за незакінчене кримінальне правопорушення. Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний її дотримуватися у всіх випадках призначення покарання за замах на кримінальне правопорушення.

Наведені вимоги судом першої інстанції були залишені без уваги.

При призначенні ОСОБА_8 покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції не врахував, що санкція цієї норми закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Тобто, відповідно до вимог ч. 3 ст. 68 КК України розмір покарання у даному випадку не може перевищувати 4 роки, що відповідає мінімальному розміру, передбаченому санкцією статті, за якою засуджено винного. Проте, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за закінчений замах на кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 68 КК України.

За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ст.ст. 409, 413 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність шляхом зменшення строку призначеного ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі до 4 років, а апеляційна скарга, з огляду на вимоги прокурора, частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Зменшити ОСОБА_8 строк призначеного за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі з 4 років 2 місяців до 4 (чотирьох) років.

У решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4