Справа № 761/8776/20
Провадження №1-кп/761/1373/2021
В И Р О К
іменем України
16 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно, кур`єром, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,
У С Т А Н О В И В:
10.01.2014 між ОСОБА_6 та ПАТ «Авант Банк» укладено депозитний договір за ФД-Ф/14/1009-008, відповідно до якого ОСОБА_6 відкрито вкладений (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 , на якому розміщений вклад в сумі 22 512 доларів США, які в подальшому були перераховані на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на її ім`я.
Крім того, 09.01.2014 ОСОБА_6 відкрито розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Банк Фінанси та Кредит» , на якому розміщено грошові кошти в сумі 22 025,77 доларів США.
Відповідно до свідоцтва про смерть від 08.12.2016 № НОМЕР_4 видане Деснянський районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, при цьому вищевказані грошові кошти залишились на рахунках у названих фінансових установах.
Разом з тим, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 син померлої ОСОБА_6 , є спадкоємцем майна та належить до першої черги спадкоємців відповідно до ст. 1261 ЦК України.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 29 січня 2016 р. № 44 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 29 січня 2016 р. № 96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «АВАНТ-БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Відповідно до постанови Правління НБУ від 25 лютого 2016 р. № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АВАНТ-БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 26 лютого 2016 р. № 262, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АВАНТ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 18 грудня 2015 р. № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Згідно п. 3 розділу 1 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Фондом гарантування вкладів фізичних осіб одним із банків-агентів, яким буде здійснюватися виплата гарантованих сум вкладів, розміщених в АТ «Авант-Банк» та AT Банк «Фінанси та кредит» визначено ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») .
Приблизно в період з березня 2016 року по квітень 2019 року ОСОБА_5 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи інформацію про те, що АТ «ПУМБ» здійснює виплати гарантованих сум вкладів клієнтам АТ «Авант-Банк» та AT Банк «Фінанси та кредит», в реєстрі кредиторів яких містяться відомості про кредитора ОСОБА_6 , яка померла та яка має право на гарантовану виплату в розмірі 200 тис. грн. за вкладом, розміщеним в АТ «Авант-Банк» та 200 тис. грн., за вкладом, розміщеним в AT Банк «Фінанси та кредит».
В цей період у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння шахрайським шляхом вищевказаними грошовими коштами.
З цією метою він розробив план злочинної діяльності, згідно якого йому необхідно було:
- виготовити завідомо підроблену довіреність від імені останньої, що надає право на вчинення дій від імені довірителя, а саме: на представництво інтересі ОСОБА_6 в ПАТ «ПУМБ» та інших фінансових установах агентах фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань отримання належних їй виплат Фонду та інших питань;
- надати завідомо підроблену довіреність в АТ «ПУМБ», за якою отриматі гарантовані виплати за вкладами, розміщеними ОСОБА_6 на рахунка АТ «Авант-Банк» та AT Банк «Фінанси та кредит» та заволодіти отриманими коштами.
ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливою метою, маючи умисел на заволодіння шляхом обману (шахрайство) чужим майном, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, отримав від невстановленої особи завідомо підроблений офіційний документ довіреність від 23.11.2018 №855, згідно якої ОСОБА_6 уповноважує ОСОБА_5 , на представництво її інтересів в ПАТ «ПУМБ» та інших фінансових установах агентах фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань отримання належних їй виплат з Фонду та інших питань.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом шахрайства обману чужим майном, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливою метою, 15.04.2019 прибув до приміщення АТ «ПУМБ», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 103-105, де надав працівникам АТ «ПУМБ» завідомо підроблену довіреність від 23.1.2018 No855, а також інші документи, визначені Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами для отримання гарантованих виплат за вкладами, розміщеними ОСОБА_6 на рахунках АТ «Авант-Банк» та AT Банк «Фінанси та кредит», та, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 померла в 2016 році, повідомив останнім завідомо недостовірну інформацію про те, що має право на отримання гарантованих вкладів від імені довірителя.
Працівники АТ «ПУМБ», не будучи обізнаними про шахрайські дії ОСОБА_5 , здійснили видачу гарантованої суми виплати в розмірі 200 тис. грн. за вкладом, розміщеним ОСОБА_6 в АТ «Авант-Банк» та гарантованої суми виплати в розмірі 200 тис. грн. за вкладом, розміщеним ОСОБА_6 AT Банк «Фінанси та кредит».
Будучи впевненим, що його дії залишились не викритими, ОСОБА_5 заволодів коштами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в загальній сумі 400 тис. грн. та розпорядився ними на власний розсуд, розмістивши ї того дня на депозитному (вкладному) рахунку, відкритому на власне ім`я в цьому ж банку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що: він був без роботи. Познайомився з людиною, яка запропонувала йому такий вид заробітку. За вчинення описаних у обвинувальному акті дій йому запропонували винагороду у розмірі 2 000 грн. Він отримав довіреність та пішов в банк. В дорученні було зазначено, що він має право на отримання коштів в банку «ПУМБ». Там він віддав доручення працівникам банку, вони все перевірили та повідомили йому варіанти розпорядження грошовими коштами. Він обрав варіант перерахувати дані кошти на депозит, що і було зроблено. Він зробив закритий депозит, гроші зняти до закінчення строку його дії він не міг. Гроші від банку він так і не отримав, оскільки через два місяці після вчинення злочину до нього прийшли працівники поліції. Він спочатку не розумів, що когось обманює, однак знав що це чужі кошти. У вчиненому він щиро розкаюється та готовий відшкодовувати збитки. Зазначив, що має на утриманні матір та брата інваліда.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що він є спадкоємцем ОСОБА_6 , яка мала вклад в доларах у банку Авант. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що ОСОБА_5 вже отримав гроші по вказаному вкладу.
Покази обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим та потерпілим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, перевіривши, що вони вірно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого, дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують обвинуваченого як особу.
Аналізуючи в сукупності перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_5 , а саме те, що останній не перебуває під наглядом лікаря-нарколога та психіатра, є раніше не судимою особою, в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 3 статті 190 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.
На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Разом з цим, беручи до уваги, обставини вчиненого злочину, його тяжкість, позицію потерпілого, враховуючи щире каяття ОСОБА_5 у скоєному, суд вважає за необхідне звільнити останнього від відбування призначеного судом покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, вважаючи можливим його виправлення без відбування покарання.
Потерпілим ОСОБА_4 , під час досудового розслідування, було заявлено цивільний позов, в порядку ст. 128 КПК України в якому було порушено питання про відшкодування матеріальної шкоди на суму 400 000 грн. 00 коп.
Цивільний позов потерпілий ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що вчиненим кримінальним правопорушенням, за обставин, наведених в обвинувальному акті, йому було завдано матеріальної шкоди на суму 400 000 грн.
Позивач (потерпілий ОСОБА_4 ) даний позов у судовому засіданні підтримав, просив задовольнити з наведених у них підстав.
Цивільний відповідач (обвинувачений ОСОБА_5 ) цивільний позов визнав у повному обсязі.
При вирішенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, відповідно до положень ст.ст. 55,56,61,128,129 КПК України - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання, щодо задоволення цивільного позову ОСОБА_4 суд вважає необхідним задовольнити його у повному обсязі і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 400 000 грн. 00 коп. на відшкодування завданої шкоди - розміру гарантованих сум виплат від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на які ОСОБА_4 мав право, як спадкоємець першої черги ОСОБА_6 та якими шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід, до ОСОБА_5 , на момент постановлення вироку, не застосовано.
У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт, накладений під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.10.2019 р. (справа №752/14399/19) підлягає скасуванню.
Речовими доказами у кримінальному провадженні слід розпорядитись відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 190 КК України, ст. 128, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, ст. ст. 23 ЦК України-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Арешт, накладений під час досудового розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.10.2019 р. (справа №752/14399/19) на: банківські рахунки, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_5 , зокрема, рахунки за № НОМЕР_6 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , відкриті в АТ "ПУМБ", , юридична адреса: м. Київ вул. Андріївська, 4, після вступу вироку в законну силу, - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя