СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-м/759/28/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м.Київ
Святошинський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 31.01.2020р. Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного круга-Югри за ч.3 ст. 30, п. г ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України, за участі прокурора - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_3 , засудженого 31.01.2020р. Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного круга-Югри за ч.3 ст. 30, п. г ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації.
Клопотання обґрунтовано тим, що 23.04.2021 наказом Міністерства юстиції України № 1485/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статей 2, 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статей 605, 606, 609-611 Кримінального процесуального кодексу України, пунктів 6-9, 12-14 Розділу XII Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 №2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 за №956/33927, наказом Міністра юстиції України від 09.10.2019 № 2924/5 «Про покладання виконання обов`язків на ОСОБА_5 » та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 02.03.2021 за № 06-22076/21.
ОСОБА_3 засуджено вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округа-Югри від 31.01.2020, який набрав законної сили 17.03.2020, до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі (копія вироку додається) за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в т.ч. мережі Інтернет), групою осіб за попередньою змовою) КК РФ, що також є каранним діянням відповідно до статей 15, 307 КК України.
ОСОБА_3 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Тюменській області», кінець відбуття строку покарання - 28.05.2026.
Останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 в Україні зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, у клопотанні міститься прохання про його розгляд без участі представника Міністерства юстиції України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Російської Федерації у відповідність із законодавством України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно із п.п. а, с, d ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Разом з цим, положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Як вбачається з клопотання та додатків до нього ОСОБА_3 є громадянином України, останнім місцем його реєстрації в Україні є АДРЕСА_1 .
Відповідно до письмової заяви ОСОБА_3 має бажання невідбутий строк покарання відбувати на території України.
Відповідно до довідки з місця відбування покарання - засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 2 УФСВП Росії по Тюменській області», початок строку 29.05.2019р., кінець відбуття строку покарання - 28.05.2026, може бути звільнений умовно-достроково по відбуттю 3/4 строку покарання 29.08.2024р.
ОСОБА_3 засуджено за вчинення частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в т.ч. мережі Інтернет), групою осіб за попередньою змовою) КК РФ, що також є караним діянням відповідно до статей 15, 307 КК України, оскільки предмет злочину PVP (інші назви: a-PVP, а-пірролідіновалерофенон), хімічна назва: 1- феніл-2-піролідін~1-іл-пентал-1-он згідно з Списком 2 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 № 770, віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких в Україні заборонено. Метиловий ефір 3-метил-2-(1-пеитил-1И-індазол-3-карбоксамід) бутанової кислоти (синонім назви: ММВ-2201, 5F-MMB-PICA, 5F-AMB-PICA, І-АМВ, АМВ, AMP) за своєю хімічною структурою не є ізомером/стереоізомером, гомологом, метаболитом, складним або простим ефіром засобів і речовин, включених до Переліку. З хімічної точки зору ММВ-2201 є структурним похідним особливо небезпечної психотропної речовини АВ- PINACA (хімічна назва: (S) -N- (1-аміно-3-метил-1-оксобутан-2-іл) -1-пентил-1Н -індазол-3- карбоксамід), внесеного в список № 2 Таблиці 1 Переліку і підлягає всім заходам контролю, визначеним чинним законодавством України.
Відповідно до законодавства України вага психотропної речовини - PVP (інші назви: a-PVP, а-пірролідіновалерофенон), хімічна назва: 1- феніл-2-піролідін-1-іл-пентал-1-он, що встановлений вироком Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округа-Югри від 31.01.2020, є особливо великим розміром.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут психотропних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, предметом якого були психотропні речовини в особливо великих розмірах.
Санкція частини 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
Крім того, за вироком суду іноземної держави, ОСОБА_3 був засуджений за злочин недоведений до кінця, з причин які не залежали від його волі а тому при кваліфікації його дій слід застосувати ч.2 ст. 15 КК України, відповідно до якої замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті).

Санкцією ч.3 ст.307 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Проте, статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особі державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Російсько Федерації у відповідність до законодавства України до ОСОБА_3 не може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Отже, при приведенні вироку Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округа-Югри від 31.01.2020 у відповідність з діючим законодавством України суд вважає необхідним визначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.7 КК України, ст.ст. 602, 603, 606, 609, 610, 614 КПК України, ст.ст. 9, 10, 11, 12 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.
Вирок Сургутського міського суду Ханти-Мансійського автономного округа-Югри від 31.01.2020, яким громадянина України ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 КК РФ та засуджено до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що громадянин України ОСОБА_3 при продовженні відбування покарання на території України повинен відбувати покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 29.05.2019р.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1