Справа № 192/241/21
Провадження № 1-кп/192/69/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000004, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 січня 2021 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Василівка Солонянського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , не працевлаштований, має середню освіту, не одружений, громадянин України, не військовозобов`язаний, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 12 грудня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи у будинку, який належить ОСОБА_6 , розташованого в АДРЕСА_3 , керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи, скориставшись вільним доступом до приміщення та безпорадним станом ОСОБА_6 , який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння, викрав бензопилу «БелМотор БП-5201», яка належить ОСОБА_6 , після чого з викраденим з місця вчинення правопорушення зник. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1 214 гривень 22 копійки.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним проступку.

У судовому засіданні пояснив, що 12 грудня 2020 року він прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_6 , з яким він разом вживав алкогольні напої. Після того як потерпілий заснув, він побачив бензопилу, яку таємно для потерпілого викрав.

Потерпілий ОСОБА_6 , який про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, заявою просив проводити судовий розгляд за його відсутності (а.с. 43).

Також, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_3 06 січня 2021 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись у спальні буд. АДРЕСА_4 , на ґрунті неприязних відношень з ОСОБА_7 під час сварки з останнім умисно наніс йому один удар дерев`яним стільцем по голові та ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна в лівій лобно-скроневій області голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю.

У судовому засіданні пояснив, що 06 січня 2021 року приблизно о 23 голині 00 хвилин він перебував вдома у свого знайомого ОСОБА_7 в с. Василівка Солонянського району Дніпропетровської області, з яким разом випивали алкогольні напої. Між ними сталася сварка на підставі того, що потерпілий став ображати свою дружину, за яку заступився ОСОБА_3 та вдарив потерпілого по голові табуретом один раз. У вчиненому каявся, обіцяв більше такого не вчиняти.

Потерпілий ОСОБА_7 , який про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, заявою просив проводити судовий розгляд за його відсутності (а.с. 35).

З`ясувавши думку учасників судового провадження суд постановив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілих з урахуванням положень ст. 325 КПК України.

Враховуючи те, що прокурор, обвинувачений та його захисник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання стороною обвинувачення не зазначено.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також те, що він вину визнав, вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття. Також суд вважає, що в даній справі відсутні обставини, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які згідно ст. 12 КК України та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року» є кримінальними проступками, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, за місцем реєстрації та мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, та йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 та ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, оскільки обвинувачений самостійно не повернув викрадене майно потерпілому із застосуванням ч. ч. 1,2 ст. 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що обвинуваченому не доцільно призначати покарання у вигляді штрафу з огляду на те, що він не працевлаштований. За тих же обставин відсутні і підстави для призначення покарання у виді виправних робіт. Призначення арешту або обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК України, про що просив прокурор в судових дебатах, на думку суду не відповідає обставинам вчинення проступку та особі обвинуваченого, який є не судимим, негативної характеристики не має. Тому суд вважає, що підстави для призначення найбільш суворого виду покарання у вигляді обмеження волі, про що просив прокурор в дебатах - відсутні.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанови про приєднання речей до кримінального провадження як речових доказів від 10 лютого 2021 року бензопилу «БелМотор БП-5201», червоного кольору визнано речовим доказом, який був повернутий потерпілому згідно розписки від 11 лютого 2021 потерпілому ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок годин) годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт строком 240 (двісті сорок) годин.

Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Речовий доказ: бензопилу «БелМотор БП-5201» - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та направити потерпілим.

Головуючий: суддя ОСОБА_1