Справа №:755/4467/21
Провадження №: 1-кс/755/1233/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000020 від 09.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000020 від 09.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Київською місцевою прокуратурою №4 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000020 від 09.02.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації 11.04.2017 надійшла заява ОСОБА_4 про зміну договору найму жилого приміщення та переведення на неї особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1 у зав`язку зі смертю попереднього квартиронаймача ОСОБА_5 .
Свою заяву ОСОБА_4 мотивувала рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/19740/15-ц від 25.12.2015, відповідно до якого, частково задоволено її позов, поданий в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Дніпровський районний відділ ДМС України в м. Києві, Орган опіки та піклування в Дніпровському районі м. Києва про встановлення факту вселення, проживання однією сім`єю та визнання права користування житлом.
Рішенням Дніпровського районного суду у справі № 755/19740-15-ц від 25.12.2015 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без шлюбу та визнано за ОСОБА_4 та її неповнолітньою донькою - ОСОБА_6 право користування квартирою АДРЕСА_1 .
У подальшому, на підставі вказаного рішення суду, та з урахуванням заяви ОСОБА_4 , КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації 28.04.2017 видано розпорядження № 106 «Про зміну договору найму жилого приміщення».
Відповідно до вказаного розпорядження, змінено договір найму жилого приміщення та на ОСОБА_4 переведено особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю попереднього квартиронаймача ОСОБА_5 .
Крім того, 17.05.2017 року Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 30.05.2017 ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер 483, квартира АДРЕСА_1 продана ОСОБА_7 .
При цьому, за інформацією Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 19.02.2021 № 103/45-678, для зміни договору найму житлового приміщення на ОСОБА_4 останньою надано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.02.2016, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Мелітополі.
Проте, відповідно до інформації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мелітопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України від 23.02.2021 № 516/21.24-137, останніми свідоцтво про смерть на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 від 12.02.2016 не видавалося, бланк свідоцтва даної серії у відділі не значиться.
Також, Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 23.02.2021 № 607/21.12-09 надано копію актового запису про смерть № 1683 від 11.08.1994, відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від закритої травми грудини, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 .
Таким чином, невстановленими на даний час особами, використані завідомо підроблені документи щодо смерті квартиронаймача ОСОБА_5 для введення в оману судді Дніпровського районного суду міста Києва під час розгляду цивільної справи № 755/19740-15-ц з метою подальшого шахрайського заволодіння майном територіальної громади міста Києва, що складалося з квартири АДРЕСА_1 .
З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

В судовому засіданні прокурором зазначено, що майно на яке вона просить накласти арешт визнано речовим доказом. Метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.
Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Так, 12.02.2020 року, прокурором Київської місцевої прокуратури №4 винесено постанову про визнання речовим доказом об`єкта нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що об`єкт нерухомості, а саме квартира АДРЕСА_1 , повністю відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим на законі. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Таким чином, при зверненні із клопотанням доведено, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, яким має бути заборона відчуження та розпорядження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, у виді заборони відчуження та розпорядження, на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 23,8 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 право власності на яку на даний час зареєстровано за ОСОБА_7 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1