У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.02.2021 р., окрім іншого клопотання прокурора задоволено, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 01.04.2021 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 не погоджується із прийнятим рішенням та вважає, що підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.
На думку апелянта, в ухвалі суду не наведені достатні підстави на підтвердження заявлених прокурором ризиків, зокрема переховування від суду, впливу на інших обвинувачених, знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд не прийняв до уваги обставин, які враховуються під час обрання міри запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України.
ОСОБА_7 не вчиняв дій, направлених на ухилення від проведення процесуальних дій, визнав свою провину, сприяв встановленню істини у кримінальному провадженні, намірів переховуватись від слідства та суду не має, матеріали провадження не містять доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 впливав або мав намір впливати на інших обвинувачених чи потерпілу. ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується позитивно, має постійне місце мешкання в м. Одеса, де проживає із матір`ю, яка є інвалідом і потребує догляду, одружений, має ряд хронічних захворювань, зокрема хронічний вірусний гепатит, панкреатит, холецистит та інші, відповідно характеристики випускника Одеської ЗОШ № 8 характеризується позитивно.
Суд не прийняв до уваги можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Апелянт звертає увагу на те, що досудове розслідування проведено неповно, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме не прийняті міри для всебічного, повного та об`єктивного розслідування обставин справи, внаслідок чого допущено неповноту та неправильність досудового розслідування.
За наведеного захисник вважає, що є всі підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003050 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
04.08.2018 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом, востаннє 10.12.2020 р. Центральним районним судом м. Миколаєва до 07.02.2021 р.
27.01.2021 р. прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначаючи, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, до затримання був неодружений (одружився під час застосування запобіжного заходу), тобто не має міцних соціальних зв`язків, частина викраденого майна у потерпілої так і не була знайдена, суд дійшов висновку про наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання встановленню істини у справі під час судового провадження, незаконного впливу на інших обвинувачених, знищення або схову речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та вважав, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, зазначеним ризикам неможливо запобігти застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
В даному випадку, від сторін кримінального провадження клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю не надходило, у зв`язку з чим, апеляційний суд здійснює розгляд апеляційної скарги за відсутністю сторін кримінального провадження.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003050, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корисливих особливо тяжких злочинах, за попередньою змовою із обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто групою осіб, проти життя особи, внаслідок вчинення яких настала смерть потерпілої, за що передбачено покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Впродовж судового розгляду, ще не допитані інші обвинувачені, частина викраденого майна у потерпілої впродовж досудового розслідування так і не знайдена. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити або сховати речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.
Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем навчання, має постійне місце мешкання, раніше не судимий, та має ряд хронічних захворювань, з огляду на характер, обставини та велику суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, не зменшують встановлених ризиків та не є визначальними аргументами, які б давали можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, про що просить апелянт.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання стосовно продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ ____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3