Провадження № 1-кс/932/1322/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002039 від 13.11.2020 за ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
30.03.2021 до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 в якій він просить скасувати постанову старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 26.02.2021.

Клопотання мотивує тим, що в межах кримінального провадження розслідується факт завдання його матері ОСОБА_5 тілесних ушкоджень в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП). Слідчим при призначенні експертизи визначено швидкість руху транспортного засобу (далі ТЗ) 50 км/год., тоді як експертом визначено 56,9 км/год. У висновку експертизи вказано два різні значення зупиночного шляху ТЗ.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав, вказав, що слідчим не встановлено та не допитано свідків події, що відображені на відео події, що після ДТП водій зупинився, а в подальшому переставив ТЗ, статисти для слідчого експерименту, як по віку так і по статі були відмінними від його матері.

Слідчий, будучи повідомлений про судове засідання не з`явився, надав матеріали кримінального провадження та заяву в якій просив розглядати клопотання без його участі.

Заслухавши скаржника, дослідивши подані документи та матеріали кримінального провадження слідчий суддя виходить із наступного.

Відомості про кримінальне провадження №0002039 від 13.11.2020 за ч.1 ст.286 КК України внесено за фактом ДТП за участі ТЗ під керуванням ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_5 , якій було завдано тяжких тілесних ушкоджень (встановлено висновком експертизи).

ОСОБА_3 було залучено до кримінального провадження у якості потерпілого.

Закриваючи кримінальне провадження слідчий вказав, що в ході досудового розслідування встановлена вина пішоходу у настанні ДТП. Зокрема це підтверджується протоколом огляду місця події, схемою та фото таблицею до нього; протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; протоколами слідчих експериментів за участі вказаних свідків; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_3 ; висновком судової-автотехнічної експертизи.

При цьому ОСОБА_6 був за кермом ТЗ, ОСОБА_7 пасажиром. ОСОБА_8 був свідком ДТП, проте як рухався пішохід він не бачив (повернув голову, коли почув звук гальмування). ОСОБА_5 не був свідком події.

Потерпілу, яка була учасником ДТП - ОСОБА_5 не допитано, слідчий експеримент з нею не приводився. Про неможливість зробити вказаного, зокрема і за станом здоров`я ОСОБА_5 , слідчим не вказано.

В матеріалах кримінального провадження наявний компакт диск із відео обставин ДТП, який залучено у якості доказу. Проте в оскаржуваній постанові відсутні вказівки на такий доказ та їх аналіз.

Вихідні дані, зокрема й час за який пішохід дійшов від краю проїзної частини до місця зіткнення (4,9 м. за 2,0 2,0, 2,3) встановлена на підставі слідчих експериментів, а не на підставі відеозапису.

На переконання слідчого судді слідчому слід було взяти за основу відеозапис події при визначенні вихідних даних для проведення експертизи.

Незрозумілим як слідчий визначив відстань, яку подолав пішохід від моменту виникнення перешкоди для руху до зіткнення у 4,9 м. Зокрема зі матеріалів кримінального провадження вбачається, що зіткнення відбулося на відстані 4,5 м. від правого краю дороги в напрямку руху ТЗ. При цьому пішохід рухався з ліва на право і при ширині дороги у 11,2 м. мав пройти 6,7 м. (11,2 4,5).

Експертом самостійно визначено швидкість руху ТЗ (56,9 км/год.) виходячи із довжини гальмівного шляху (25 м.). Пізніше експерт встановлює зупиночний шлях зі швидкості 56,9 км/год. 31,8 м. або 42,6 м. (вказано два різні показники, очевидно один з яких є помилковим). Крім того експерт визначив відстань до місця зіткнення на якій перебував ТЗ у момент виникнення небезпеки для руху виходячи зі швидкості пішохода: 29,6, 32,8, 34,4 м. Така різна відстань пояснюється різними даними отриманими в результаті слідчих експериментів. При цьому експерт мав право визначити момент виникнення небезпеки для руху ТЗ самостійно та усунути вказані розбіжності, чого не зробив (п.1.1.3 Розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень).

Відтак експерт вказав, що оскільки гальмівний шлях ТЗ при швидкості руху 56,9 км/год (31,8 або 42,6 м.) є більшим ніж відстань до пішохода в момент виникнення небезпеки для руху (29,6, 32,8, 34,4 м.) то водій не міг уникнути ДТП, тому його дії, які не відповідали п.12.3 ПДР, не знаходяться у причинному зв`язку із ДТП.

Разом із тим якщо взяти до уваги зупиночний шлях у 31,8 м., а відстань між водієм та пішоходом 32,8 або 34,4 то виходить, що водій мав можливість уникнути ДТП при виконанні п.12.3 ПДР.

Крім того, незважаючи на визначення експертом швидкості руху ТЗ, яка не відповідала вимогам ПДР слідчим не ставилось питання чи міг водій уникнути ДТП при дотриманні п.12.4 ПДР, тобто коли б водій рухався не перевищуючи максимально дозволену швидкість руху 50 км/год.

Відтак порушення водієм пунктів 12.3 та 12.4 ПДР в сукупності могло перебувати у причинному зв`язку із ДТП.

Також, враховуючи той факт, що водій розпочав гальмування вже після зіткнення, слідчому слід врахувати, що застосування екстреного гальмування при виникненні небезпеки для руху, навіть з відстані 29,6 м. дало б змогу значно зменшити швидкість ТЗ та могло завдати значно меншу шкоду пішоходу.

Слідчий в судове засідання не з`явився, правомірність постанови не довів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
З огляду на наведене постанова про закриття кримінального провадження є передчасною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 24, 84, 91, 284, 303, 309, 369, 371, 372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовільнити.

Постанову старшого слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження від 11.02.2021 скасувати.

Матеріали кримінального провадження надіслати до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 05.04.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1