Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/5674/17
Провадження № 1-кп/490/343/2021
У Х В А Л А

14 квітня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0001953 про обвинувачення

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новомосковськ Дніпропетровської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, спираючись про те, що ризики, які зумовили обрання відносно нього такого запобіжного заходу та продовження строку його дії наразі не зникли та не зменшились.

Обвинувачений та його захисник під час підготовчого судового засідання проти задоволення цього клопотання не заперечували.

Вони зазначали, що наразі обвинувачений тримається у місцях позбавлення волі протягом тривалого проміжку часу та строк його перебування під вартою /у перерахунку/ наразі є домірним строку покарання, яке може бути йому призначеним у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину.

В той же час, як підкреслив обвинувачений, він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та має виконувати свої обов`язки у родині

Встановлені судом обставини із посиланням на докази

1. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .

2. В межах цього кримінального провадження сформована версія про те, що ОСОБА_4

03 травня 2017 року біля 20.20, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого сталася її смерть.

3. 3 травня 2017 року о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_4 був затриманим /том 1, а.с. 22 - 23/

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_9 від 05 травня 2017 року /том 1, а.с. 24/ відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03 липня 2017 року включно.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 липня 2017 року, подальшими ухвалами цього ж суду та вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 квітня 2020 року строк тримання під вартою обвинуваченого продовжувався неодноразово, зрештою - до 28 січня 2021 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 січня 2021 року строк тримання ОСОБА_4 під вартою був продовжений до 27 березня 2021 року включно.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 березня 2021 року строк тримання обвинуваченого під вартою був продовжений до 25 квітня 2021 року включно.

Ухвалюючи такі рішення, суди виходили з сутності висунутої обвинуваченому підозри, а також - з метою унеможливлення його переховування від суду.

4. Наразі суд проведене підготовче судове засідання, за наслідками якого судом ухвалено про повернення обвинувального акту прокурору.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права
Відповідно до статті 2 Конвенції право кожного на життя охороняється законом та нікого не може бути умисно позбавлено життя.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Андронікоу та Константіноу проти Кіпру", передбачене статтею 2 Конвенції право на життя «... є одним з найбільш фундаментальних положень Конвенції і охороняє одну з основних цінностей демократичного суспільства».
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини перше речення статті 2 Конвенції зобов`язує державу не тільки утримуватись від умисного або незаконного позбавлення життя, але також вживати відповідних заходів для захисту життя тих, хто знаходиться під її юрисдикцією. Обов`язок захищати право на життя за статтею 2 Конвенції визначається у поєднанні з загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, яка зобов`язує «гарантування кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування, коли особу вбито в результаті використання сили (див. mutatis mutandis рішення від 19 лютого 1998 року у справі «Kaya v. Turkey», 1998-I, п. 105). Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання національних законів, які захищають право на життя.
Для того, щоб розслідування стверджуваного незаконного вбивства було ефективним воно має бути здатне привести до встановлення обставин смерті людини та встановлення і покарання відповідальних осіб
Прогалини ж у розслідуванні, які підривають його здатність встановити причину смерті або відповідальних осіб, чи то прямих виконавців створюють ризик недодержання такого стандарту.
/див. рішення Європейського суду з прав людини у справах

«Муравська проти України» «Гонгадзе проти України», «Шевченко проти України», "Меркулова проти України" та інші/

Таке узгоджується з нормами статті 3 Конституції України саме життя людини визнається найвищою соціальною цінністю, а згідно до статті 27 Основного Закону кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити життя людину.

2. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно ж до частини 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3. Відповідно до статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців…
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу /частина 3/.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу /частина 2/.

4. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних підстав для застосування запобіжного заходу та додаткового доведення того, що завершити розгляд справи до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

5. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

6. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
1. В цьому випадку "суспільний інтерес" полягає ні в чому іншому, як у проведенні ефективного розслідування незаконного позбавлення життя особи похилого віку з тим, щоб воно було здатним привести принаймні до встановлення обставин її смерті та притягнення винних до передбаченої законом відповідальності.
Наразі встановлення таких обставин поза межами цього кримінального провадження не є можливим взагалі, адже на момент початку повторного судового розгляду з моменту смерті ОСОБА_8 сплинуло майже 4 роки.
При цьому суд нагадує, що організація та здійснення такого розслідування призводить до захисту права на життя, яке, як зазначалось вище, є фундаментальним у суспільстві.

2. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає, що висунуте припущення про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення ґрунтується, зокрема, на позиції самого обвинуваченого, який не заперечує конфлікту між ним та потерпілою та того факту, що у розвитку цього конфлікту він побив потерпілу, внаслідок чого й настала її смерть.

Ця версія наразі може бути перевіреною під час досудового розслідування та судового розгляду.

Отже, висунута ОСОБА_4 "підозру" для мети вирішення питання про доцільність його подальшого тримання під вартою є "обґрунтованою".

2. Щодо наявності передбачених законом ризиків суд відзначає таке.

2.1 Сутність "підозри" відносно ОСОБА_4 вказує про те, що існує ризик того, що він може переховуватись від суду, в зв`язку із вчиненням навіть визнаних ним дій йому загрожує суворе покарання, яке значно перевищує строк перебування його під вартою.

2.2. Обґрунтованість висунутого ОСОБА_4 обвинувачення свідчить також про те, що він може продовжити вчиняти злочини.
Так, він обвинувачується у вчиненні злочину на ґрунті вживання алкогольних напоїв, отже - з мотивів, які не можуть бути логічно пояснені, а за такого - належним чином обмежені.

До того ж, він обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, що доводить його схильність до вчинення злочинів.

2.3. Суд також відзначає й наявність в цьому випадку ризику впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків.

Зокрема, обвинувачений, будучи чоловіком потерпілої ОСОБА_10 , яка була очевидцем подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, перебуваючи на волі, може вчиняти дії щодо узгодження своєї позиції із нею більш ефективно.

3. Щодо можливості запобігти цим ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, суд відзначає, що жоден з інших запобіжних заходів не здатен забезпечити контролю за поведінкою обвинуваченого такою мірою, що таке унеможливить вчинення ним злочинів з мотивів, які не можуть бути належним чином пояснені.

Окрім того, важко навіть умоглядно уявити запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, що може завадити обвинуваченому ефективно узгоджувати свою позицію у справі зі своєю дружиною.

4. Доводи захисту ж наведених вище обставин не спростовують.

Таке у сукупності доводить, що запобігти передбаченим законом ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.
За такого клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 12 червня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =