ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2021 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , адвоката потерпілої ОСОБА_8 , представників відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , адвокатів обвинуваченого ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, працюючого директором АЗС « ВVS , одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого
за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_13 , діючи необережно, керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним службовим автомобілем марки ВАЗ 211010 державний номер НОМЕР_1 , що належить СТОВ « АГРОФІРМА « ДРУЖБА «, 10.03.2017 року приблизно о 20 год 00 хв, рухався по проїжджій частині вулиці Центральна села Круподеринці, Оржицького району ( на даний час Лубенського району ), Полтавської області. Проїжджаючи в районі будівлі № 33 вулиці Центральна, села Круподеринці, Оржицького району ( на даний час Лубенського району ), Полтавської області, ОСОБА_13 в темний час доби та в умовах недостатньої видимості з увімкненим ближнім світлом фар із швидкістю 60 км/год, проявив неуважність, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості та безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, і під час об`їзду перешкоди не дотримався безпечного інтервалу з метою уникнення наїзду на пішохода ОСОБА_7 , яка рухалася по правому краю проїжджої частини вулиці у попутному напрямку руху водія ОСОБА_13 , та передньою правою частиною автомобіля допустив наїзд на вказаного пішохода внаслідок чого заподіяв ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення чим порушив підпункт « а « пункту 2.9, пункти 12.2, 12.3 та 13.3 Правил дорожнього руху.

Порушення ОСОБА_13 пунктів 12.3. та 13.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події.

ОСОБА_13 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, дотримуючись вимог пунктів 12.3. та 13.3 Правил дорожнього руху шляхом об`їзду перешкоди.
Обвинувачений ОСОБА_13 винуватість, позови прокурора та потерпілої не визнав та пояснив, що керуючи службовим автомобілем марки ВАЗ 211010 державний номер НОМЕР_1 10.03.2017 року приблизно о 20 год 00 хв, рухався по проїжджій частині вулиці Центральної села Круподеринці, Оржицького району, Полтавської області в районі будівлі № 33 в темний час доби з увімкненим ближнім світлом фар із швидкістю 60 км/год. Назустріч йому рухався автомобіль із швидкістю близько 50 км/год з ввімкненим ближнім світлом фар, тому він прийняв правіше і рухався близько 1 м від правого краю проїзної частини. Проїхавши деяку відстань він побачив попереду справа на узбіччі на відстані близько 0, 5 м від краю проїзної частини дороги щось схоже на « катафот « велосипеда червоного кольору і подумав, що на узбіччі їде велосипедист. Оскільки боковий інтервал між його автомобілем і велосипедом був безпечним, не менше 1, 5 м, він продовжував рух прямолінійно. Іще подолавши деяку відстань, він помітив на проїзній частині темну постать схожу на пішохода та другу темну постать правіше біля краю проїзної частини. Він відразу загальмував, а потім ще повернув кермо автомобіля вліво, щоб об`їхати пішохода. Однак, оскільки відстань до пішохода була невеликою, то він не встиг зупинити автомобіль та не встиг його об`їхати і почув удар в праву передню частину свого автомобіля. Після цього його автомобіль почав уходити вліво та гальмувати. В загальмованому стані він виїхав на ліве узбіччя і далі в кювет та зупинився. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що ОСОБА_7 лежала в непритомному стані, а інша жінка ОСОБА_14 не постраждала. ОСОБА_14 викликала медичного працівника сільської амбулаторії та швидку допомогу. Після ДТП він був в шоковому стані, тому випив з флакончика з медичної аптечки спирту.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 10.03.2017 року вона разом з працівниками СТОВ « Агрофірма « Дружба « святкувала корпоратив де був і обвинувачений. Вона алкоголь не вживала. Приблизно о 20 год 00 хв цього ж дня вона рухалася з свідком ОСОБА_14 по проїжджій частині вулиці Центральної села Круподеринці, Оржицького району в попутному до транспорту напрямку по краю проїжджої частини дороги. Після удару автомобілем те, що було далі не пам`ятає так як втратила свідомість. Прохала визначити покарання на розсуд суду. Позов підтримує.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.03.2017 року встановлено, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є вулиця Центральна, 33; с. Круподеринці, Оржицького району, Полтавської області. Проїзна частина: горизонтальна ділянка шириною 5, 7 м; пряма в плані; розділювальна смуга та інша дорожня розмітка відсутні. Покриття проїзної частини асфальтобетонне, сухе чисте, нерівності та пошкодження відсутні. До проїзної частини примикають узбіччя. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія відсутні. Виявлено уламки скла, дзеркала та гумової частини елементу транспортного засобу. Встановлено, що автомобіль має пошкодження правої частини лобового скла у вигляді тріщини зі схожістю на павутину, правого дзеркала бокового виду, вм`ятину під дзеркалом справа ( кріплення ), подряпини на правій дверці автомобіля, кріплення протитуманної фари справа. Також виявлені сліди шин передніх коліс: поверхневі, однорідні, прямолінійні, суцільні довжиною 13, 4 м шириною 10 см.

Згідно подорожнього листа службового легкового автомобіля від 10.03.2017 року водій автомобіля ВАЗ 211010 16 22: ОСОБА_13 , завдання службові роз`їзди.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.04.2017 року встановлено, що свідок ОСОБА_14 на місці дорожньо-транспортної пригоди пояснила та показала про обставини її вчинення. Зокрема свідок показала місце зіткнення автомобіля ВАЗ з потерпілої, темп та напрям їх з потерпілою руху. Також вказала де знаходилася передня частина зустрічного автомобіля під час наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_13 на пішохода ОСОБА_7 , що розташована на відстані 300 м від місця наїзду. Потім з допомогою автомобіля та статиста визначено з робочого місця водія видимість пішохода при увімкнутому ближньому світлі фар і наявності дальнього світла фар зустрічного транспортного засобу ( 43, 75 м ). Також визначено видимість елементів проїзної частини ( 31, 25 м ).

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 19.04.2017 року № 82 у ОСОБА_7 встановлено тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 19.04.2017 року № 184:

1.В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ 211010 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_13 вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

2.В умовах даної пригоди водій автомобіля ВАЗ 211010 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_13 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Згідно протоколу огляду автомобіля від 04.09.2017 року встановлено, що відсутнє праве дзеркало бокового виду, мається вм`ятина під кріпленням даного дзеркала, мається вм`ятина на дверцях правої сторони автомобіля зі слідами подряпин, відсутні протитуманні фари та їх кріплення, мається пошкодження справа лобового скла автомобіля у вигляді тріщин зі схожістю на «павутину», пошкоджений правий передній поворотник, пошкоджений бампер у вигляді розриву, маються пошкодження під бампером.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25.12.2017 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 на місці дорожньо-транспортної пригоди пояснив та показав про обставини її вчинення. Зокрема показав місце зіткнення автомобіля ВАЗ з потерпілої, а саме навпроти електроопори № 29/81, а в поперечному напрямку на відстані 1, 5 м від правого краю проїзної частини по напрямку руху автомобіля. При цьому ОСОБА_13 вказав, що пішохід ОСОБА_7 була розташована так, що відстань від правого краю проїзної частини до правого габариту пішохода становила 1 м, до лівого габариту 1, 6 м. При цьому вказав, що другий пішохід ОСОБА_14 знаходилася праворуч від ОСОБА_7 та рухалася вздовж узбіччя в такому положенні, що відстань від правого краю проїзної частини до лівого габариту пішохода становила 0, 6 м, велосипед вела по узбіччю в такому положенні, що відстань від краю проїзної частини до осей переднього та заднього коліс становила 0, 4 м. Також ОСОБА_13 пояснив, що точно не може вказати темп руху пішохода, оскільки бачив лише темну постать схожу на пішохода. Далі ОСОБА_13 вказав де відносно місця наїзду та краю проїзної частини в момент наїзду його автомобіля на пішохода знаходився зустрічний автомобіль. Зокрема вказав, що зустрічний автомобіль знаходився на зустрічній смузі, рухався із швидкістю близько 50 км/год з ввімкненим ближнім світлом фар. Далі на підставі пояснень ОСОБА_13 було визначено початок видимості пішохода з місця водія, а саме 39, 35 м. При цьому відстань від передньої частини автомобіля ВАЗ 211010 до місця наїзду становила 41, 7 м, що являється відстанню, яку подолав автомобіль ВАЗ 211010 з моменту початку видимості пішоходів з робочого місця водія до моменту наїзду на пішохода. Відстань від пішоходів до місця наїзду становила 2, 35 м, що являється відстанню, яку подолав пішохід з моменту початку його видимості водієм до моменту наїзду. Далі з робочого місця водія автомобіля ВАЗ 211010 була заміряна дальність видимості елементів дороги по правому краю проїзної частини та встановлено, що відстань становить 38, 5 м.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 30.01.2018 року № 37:

1.В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ 211010 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_13 будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

2.В умовах даної пригоди водій автомобіля ВАЗ 211010 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_13 не мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 шляхом застосування своєчасних мір гальмування з метою зниження швидкості свого руху до швидкості руху пішохода, тобто виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 07.05.2019 року № 2360/2361:

1.Швидкість руху автомобіля ВАЗ 211010 державний номерний знак НОМЕР_1 до початку моменту гальмування та на момент наїзду на пішохода ОСОБА_7 , враховуючи довжину сліду гальмування становила не менше 47, 3 км/год. Визначити швидкість руху автомобіля ВАЗ 211010 з врахуванням пошкоджень, отриманих останнім внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неможливо.

2.Показання водія ОСОБА_13 в частині розташування місця наїзду та швидкості руху автомобіля ВАЗ 211010 на момент пригоди, надані ним під час слідчого експерименту 25.12.2017 року не позбавлені технічної спроможності. Дані щодо видимості елементів проїзної частини дороги і конкретної перешкоди не піддаються експертному аналізу.

3.Показання свідка ОСОБА_14 в частині розташування місця наїзду та швидкості руху автомобіля ВАЗ 211010 на момент пригоди 45 км/год надані нею під час слідчого експерименту 10.04.2017 року з технічної точки зору є неспроможними. Дані щодо видимості елементів проїзної частини дороги і конкретної перешкоди не піддаються експертному аналізу.

4.Відстань, яка необхідна для безпечного об`їзду пішохода, який рухався в напрямку, попутному рухові автомобіля ВАЗ 211010, в умовах даної дорожньої обстановки з врахуванням ситуаційного часу реакції водія шляхом виконання маневру «зміна смуги руху» визначається рівною порядку 40, 4 м.

5.Гальмовий шлях автомобіля ВАЗ 211010 в умовах місця пригоди визначається рівним порядку 14 м при швидкості 50 км/год і 20, 12 м при швидкості 60 км/год. Зупинковий шлях автомобіля ВАЗ 211010 в умовах місця пригоди визначається рівним порядку 35, 2 м при швидкості 50 км/год і 45, 5 м при швидкості 60 км/год.

6.Небезпека для руху водію автомобіля ВАЗ 211010 ОСОБА_13 виникла в момент появи пішоходів в полі зору водія на смузі руху останнього, що відповідає заданому в ухвалі суду.

7.В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 211010 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_13 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2., 12.3, 13.3. Правил дорожнього руху.

8.За умови збереження прямолінійного напрямку руху і застосування екстреного гальмування водій автомобіля ВАЗ 211010 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_13 не мав технічної можливості зупинити автомобіль з моменту виникнення небезпеки для руху, не доїжджаючи до пішохода ОСОБА_7 .

9.За умов вказаних в дослідницькій частині висновку експертизи, при своєчасному застосуванні маневру та забезпеченням безпечного бокового інтервалу, водій автомобіля ВАЗ 211010 ОСОБА_13 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_7 .

10.Дії водія автомобіля ВАЗ 211010 ОСОБА_13 не відповідали вимогам пунктів 12.3 та 13.3. Правил дорожнього руху і знаходилися в причинному зв`язку з ДТП.

11.Встановити конкретно яке значення мала несправність автомобіля ВАЗ 211010 у вигляді непрацюючого стояночного тормоза гальмівної системи у виникненні дорожньо-транспортної пригоди неможливо.

Як пояснив експерт, в ході проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 07.05.2019 року № 2360/2361 він визначав мінімально можливу швидкість, але не заперечує і швидкість 60 км/год. Також при визначенні мінімальної швидкості автомобіля віднімав базу автомобіля. Показання свідка ОСОБА_14 не приймалися до уваги. Згідно даних слідчого експерименту зустрічний транспорт знаходився на відстані 300 м тому була можливість маневру. Крім того, сліди гальмування залишені після наїзду, тобто автомобіль міг маневрувати. Якщо врахувати базу автомобіля, то висновки б не змінилися тим більше, що у вихідних даних було вказано швидкість 60 км/год.

Як пояснила свідок ОСОБА_14 , вони йшли з потерпілою по проїжджій частині вулиці ближче до краю дороги в попутному до напрямку руху автомобіля напрямі. Вона в руках вона вела велосипед і поряд з нею з лівої сторони йшла ОСОБА_7 . Дуже далеко назустріч їхав транспорт. Освітлення на вулиці не було. Вона момент удару не бачила, відразу повідомила лікаря ОСОБА_15 , який надавав потерпілій медичну допомогу і викликав швидку медичну допомогу.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пояснили, що були понятими при проведенні слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 . В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_14 здебільшого говорила, що не пам`ятає обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та не бачила моменту удару, тому слідчий постійно їй нагадував та показував певні місця, які мали значення для слідчого. В ході слідчого експерименту слідчий проводив необхідні замірювання та фіксував це в протоколі. Вони були присутніми при проведенні слідчої дії та підписали протокол без зауважень.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що проводив огляд місця події в ході якого ОСОБА_13 пояснив, що це він здійснив наїзд на пішохода та вказав місце дорожньо-транспортної події. Також друга жінка, подруга потерпілої, сказала, що машина збила ОСОБА_7 та показала точку наїзду. В ході огляду місця події було вилучено окуляри, сережки та скло.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що він проводив слідчі дії по кримінальному провадженню. Зокрема проводив слідчий експеримент із свідком ОСОБА_14 , яка добровільно спочатку пояснила про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди та потім показала на місці, при цьому була в нормальному стані. Також був присутній ОСОБА_13 і підтвердив, що це він керував транспортним засобом. Зауваження в ході слідчого експерименту не надходили.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що йому подзвонили і сказали, що сталася дорожньо-транспортна пригода і потрібна медична допомога. Він відразу прибув на місце події та надав медичну допомогу ОСОБА_7 , яка була без свідомості, при цьому він зафіксував зупинку серця. Після надання медичної допомоги потерпілій він викликав швидку медичну допомогу.

Проаналізувавши докази по справі суд приходить до висновку, що висновок судової автотехнічної експертизи від 30.01.2018 року № 37 є неналежним доказом, адже встановлені ним обставини повністю спростовуються іншими доказами по справі, зокрема висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 07.05.2019 року № 2360/2361. Саме зазначеному висновку суд надає перевагу, оскільки саме зазначена експертиза повністю усунула суперечності в оцінці дій водія ОСОБА_13 , які малися у висновках судової автотехнічної експертизи від 19.04.2017 року № 184 та автотехнічної експертизи від 30.01.2018 року № 37. Крім того, при цьому суд враховує, що вихідні дані для проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи надавала і сторона захисту, тому вони також були враховані експертом в ході проведення комплексної експертизи.

Також при наданні переваги висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи суд враховує наступне.

Допитаний в судовому засіданні експерт пояснив, що експертне дослідження проводив об`єктивно, швидкість автомобіля він визначав мінімальну і при цьому віднімав базу автомобіля. Обставину контактування правої передньої частини автомобіля з потерпілою визначав на підставі зруйнованого правого дзеркала та розбитого лобового скла. Відстань до зустрічного транспортного засобу визначав на підставі даних слідчого експерименту. Крім того, сліди гальмування залишені після наїзду, отже автомобіль міг маневрувати. Якщо і врахувати базу автомобіля, то висновки не змінилися б, тим більше, що швидкість автомобіля у вихідних даних була вказана 60 км/год.

Також судом враховано наступне.
1.Сторона захисту не надала жодного доказу необ`єктивності експерта і по справі загалом такі докази відсутні, відводів експерту не заявлялося. Отже, експертне дослідження проведено об`єктивно.

2.Проведені експертом розрахунки не суперечать вимогам методичних підходів, викладених у методичній літературі, дослідження наїзду транспортного засобу на пішохода проводилося із застосуванням методик внесених в Реєстр методик проведення судових експертиз. Експерт відповідно вимогам методичних розрахунків від довжини сліду гальмування передніх коліс відняв базу автомобіля чим зменшив розрахункову швидкість. Крім того, віднімання бази автомобіля має наслідком похибку не більше 5 км/год як пояснив експерт в судовому засіданні і на його висновки це не впливає. До того ж зіткнення відбулося передньою частиною автомобіля як пояснив сам обвинувачений, що також свідчить про відсутність необхідності віднімати базу автомобіля та про об`єктивність висновку експерта. Також суд вважає зазначені сумніви у швидкості автомобіля несуттєвими з огляду на висновок експерта про можливість уникнення наїзду на пішохода шляхом маневрування ( об`їзду ).

3.Сумнівність, на думку обвинуваченого та його адвокатів, висновку експерта відносно того, що слід гальмування, зафіксований на схемі місця ДТП належить правому передньому колесу автомобіля ВАЗ-211010, є безпідставною, адже підтверджується зібраними по справі доказами згідно яких встановлено, що осип скла відбулася внаслідок пошкодження правого дзеркала та правої половини вітрового скла автомобіля. Крім того, сам обвинувачений пояснив, що місце наїзду на пішохода знаходиться на відстані 1, 5 м. від правого краю проїжджої частини. Також експертом на підставі матеріалів справи і вихідних даних було встановлено, що зафіксований на схемі слід є слідом автомобіля, яким керував обвинувачений, та встановлено якими колесами автомобіля залишений слід.
4.Розрахунки експерта щодо визначення відстані необхідної для безпечного об`їзду пішохода, на думку суду є вірними, оскільки відстань до зустрічного транспортного засобу експерт визначав на підставі даних слідчого експерименту за участі обвинуваченого. Враховуючи відстань до зустрічного автомобіля та швидкість автомобіля обвинуваченого і навіть враховуючи визначену обвинуваченим відстань для маневру автомобіля, не врахування як на те посилається сторона захисту експертом довжини автомобіля не змінює суттєво висновки експерта тим більше, що сліди гальмування залишені після наїзду, тобто автомобіль міг маневрувати.

5.Висновок експерта про наявність у водія технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом маневру ліворуч зроблено на підставі вихідних даних та слідчого експерименту. Як вбачається з мотивувальної частини висновку експерта, останній взяв до уваги наявність руху в зустрічному напрямку іншого автомобіля про що пояснив і в судовому засіданні. Згідно п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Експерт провів розрахунки по уникненню наїзду на пішохода шляхом об`їзду перешкоди та зробив свої висновки, що відповідає Закону України « Про судову експертизу «, тобто висновок є обгрунтованим.

Викладені в поясненнях обвинуваченого обставини щодо неможливості уникнення наїзду повністю спростовуються доказами по справі, зокрема висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 07.05.2019 року № 2360/2361, висновком судової автотехнічної експертизи від 19.04.2017 року № 184 та іншими доказами в сукупності.

Згідно довідки УІАЗ при ГУ НП в Полтавській області обвинувачений раніше не судимий.

Згідно характеристики з місця проживання обвинувачений характеризується позитивно.

Згідно довідки Оржицької ЦРЛ обвинувачений на диспансерному обліку в лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10.03.2017 року № 5 ОСОБА_13 перебуває в стані алкогольного сп`яніння ( концентрація 1, 27 промілле ).

Кваліфікація злочину за ст. 286 ч. 2 КК України вірна. Кваліфікуючими ознаками ч. 2 ст. 286 КК України в діях обвинуваченого є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 ч. 2 КК України повністю доведена.

Відповідно ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, шкоду не відшкодував, що потерпіла сторона не наполягає на суворій мірі покарання, а також інші обставини справи, особу обвинуваченого, що характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітніх дітей, що мається обтяжуюча покарання обставина та вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень міру покарання необхідно призначити у виді позбавлення волі з призначенням іспитового терміну та позбавити права керування транспортними засобами.

Прокурор заявив позов в інтересах держави до обвинуваченого про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, який мотивував тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 10.03.2017 року за участі та з вини водія ОСОБА_13 потерпіла ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження внаслідок чого лікувалася в Полтавській обласній клінічній лікарні імені М.В.Скліфосовського. На лікування потерпілої лікарнею витрачено 6 025 грн 08 коп. Прохав стягнути витрачені грошові кошти на користь вказаного лікарняного закладу.

Зазначені в позові обставини були перевірені належними і допустимими доказами та знайшли своє підтвердження в судовому розгляді справи.

Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 10.03.2017 року за участі та з вини водія ОСОБА_13 потерпіла ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження внаслідок чого лікувалася в Полтавській обласній клінічній лікарні імені М.В.Скліфосовського. На лікування потерпілої лікарнею витрачено 6 025 грн 08 коп. Зазначені витрати підтверджуються дослідженими по справі доказами, розрахунком витрат та медичною документацією.

Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
За таких обставин позов прокурора підлягає задоволенню.

Потерпіла заявила позов до СТОВ « АГРОФІРМА « ДРУЖБА « про відшкодування витрат на лікування в сумі 1398 грн 71 коп та моральної шкоди в сумі 150 000 грн, який мотивувала тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 10.03.2017 року за участі та з вини водія ОСОБА_13 , який на відповідній правовій підставі, що підтверджується « Подорожнім листом службового автомобіля « від 10.03.2017 року, керував автомобілем належним СТОВ АГРОФІРМА « ДРУЖБА «, вона отримала тяжкі тілесні ушкодження внаслідок чого лікувалася в Полтавській обласній клінічній лікарні імені М.В.Скліфосовського та в Оржицькій ЦРЛ. На лікування понесла витрати в зазначеній сумі. Крім того, їй було завдано моральної шкоди, яку вона обґрунтовує тим, що внаслідок заподіяного ушкодження здоров`я їй було завдано фізичного болю та страждань, які мали наслідком негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні події, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксування уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Також прохала стягнути понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Зазначені в позові обставини були перевірені належними і допустимими доказами та знайшли своє підтвердження в судовому розгляді справи.

Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди 10.03.2017 року за участі та з вини водія ОСОБА_13 потерпіла ОСОБА_7 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки належного СТОВ АГРОФІРМА « ДРУЖБА « отримала тяжкі тілесні ушкодження внаслідок чого лікувалася в Полтавській обласній клінічній лікарні імені М.В.Скліфосовського та Оржицькій ЦРЛ. На лікування потерпіла витратила 1 398 грн 71 коп. Зазначені витрати підтверджуються дослідженими по справі доказами, фіскальними чеками та медичною документацією.

Крім того, ОСОБА_7 було завдано моральної шкоди, яка виражається в тому, що внаслідок заподіяного ушкодження здоров`я їй було завдано фізичного болю та страждань, які мали наслідком негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні події, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксування уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я.

Зазначені в позові обставини були перевірені належними і допустимими доказами та знайшли своє підтвердження в судовому розгляді справи. Судом встановлено, що потерпілій завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Згідно частин 1-3 статті 23 ЦК України: 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо ), яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат ( їх тривалість, можливість відновлення і т. ін. ), враховує стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її житті та інші обставини, зокрема те, що злочин вчинено з необережності, що потерпіла допустила порушення Правил дорожнього руху не виділивши себе на дорозі та рухаючись в попутному до руху транспорту напряму. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 80 000 грн.

Згідно частин 1 - 3 статті 1187 ЦК України: 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
Відповідно рішення Європейського суду з прав людини по справі « Ромашов проти України « по заяві від 27.07.2004 року № 67534/01 ( пункт 52 ) суд враховує той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації Судом факту порушення. За ст. 41 Конвенції розмір сатисфакції має бути справедливим.

За таких обставин позов потерпілої підлягає частковому задоволенню.

Також на оплату правової допомоги адвоката за договором потерпіла витратила 3000 грн, що підтверджується квитанцією від 16.05.2017 року № 20 та договором.

Підлягає скасуванню арешт накладений на слідуюче майно: автомобіль ВАЗ 211010 державний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності СТОВ АГРОФІРМА « ДРУЖБА «.

Речовий доказ: автомобіль ВАЗ 211010 державний номер НОМЕР_1 , що зберігається в Оржицькому секторі поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Лубенського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області підлягає передачі СТОВ АГРОФІРМА « ДРУЖБА « як належний на праві власності.

Речові докази жіночі окуляри та сережка з металу жовтого кольору, що зберігаються в Оржицькому секторі поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Лубенського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області підлягають передачі потерпілій ОСОБА_7 як належні на праві власності.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведених експертиз в сумі 13 463 грн 60 коп необхідно стягнути з ОСОБА_13 в дохід держави, а витрати потерпілої на правову допомогу в сумі 3000 грн на користь потерпілої.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись статтями 100, 120, 124, 128 ч. 3, 129, 174, 337, 368 371, 374 КПК України, статтями 67, 75, 76 КК України, ч.1 ст. 1206, ч. 1 ст. 1167, ст. 1187 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 286 частина 2 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_13 покарання за статтею 286 частина 2 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_13 від відбування покарання звільнити з випробуванням. Встановити іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_13 такі обов`язки:

1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
2) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Позов прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_13 в дохід Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В.Скліфосовського ( , м. Полтава, вулиця Шевченка, 23 ) витрати на лікування потерпілої ОСОБА_7 в сумі 6 025 грн 08 коп.

Позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОФІРМА « ДРУЖБА « ( , село Круподеринці, Лубенський район, Полтавська область ) на користь ОСОБА_7 шкоду завдану ушкодженням здоров`я в сумі 1398 грн 71 коп та моральну шкоду в сумі 80 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведених експертиз в сумі 13 463 грн 60 коп стягнути з ОСОБА_13 в дохід держави. Витрати потерпілої на правову допомогу в сумі 3000 грн стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_7 .

Скасувати арешт накладений на автомобіль ВАЗ 211010 державний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності СТОВ « АГРОФІРМА « ДРУЖБА «.

Речовий доказ: автомобіль ВАЗ 211010 державний номер НОМЕР_1 , що зберігається в Оржицькому секторі поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Лубенського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області передати СТОВ « АГРОФІРМА « ДРУЖБА «.

Речові докази жіночі окуляри та сережка з металу жовтого кольору, що зберігаються в Оржицькому секторі поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 2 Лубенського районного відділу поліції ГУ НП в Полтавській області передати потерпілій ОСОБА_7 .

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку учасники судового провадження мають право отримати в Оржицькому районному суді Полтавської області.

Суддя: ОСОБА_1