Дата документу 25.02.2021 Справа № 335/8110/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/3236/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/638/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

09 вересня 2019 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

20 квітня 2020 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України,

у кримінальному провадженні №332/3236/20 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника - адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2021 року, якою клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволене, продовжено відносно останнього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 березня 2021 року включно.
Одночасно визначений розмір застави в сумі 181600,00 грн, з покладенням певних обов`язків.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_10 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що прокурор в клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, проте посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, дане клопотання прокурора не містить.
В оскаржуваній ухвалі посилання на обставини, які свідчать про існування ризиків та посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини, відсутні.
Питання стосовно продовження запобіжного заходу раніше обраного до ОСОБА_6 розглядалось під час підготовчого судового засідання, що не передбачено кримінально-процесуальним законодавством.
Крім того, апелянт зазначає про те, що вказане клопотання прокурором було заявлено вже після того, як суд оголосив про закінчення підготовчого судового засідання.

Згідно з ухвалою суду, до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження №0003146 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у чиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, встановлені судом ризики на даний час не відпали, як наслідок, обставини, визначені п.п.1-3 ч.1 ст.197, ст.199 КПК України, є дійсними.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Захисник обвинуваченого наголошував на неможливості продовження під час проведення підготовчого судового засідання запобіжного заходу, тому заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши:
доповідь судді;
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).
Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством, а доводи сторони захисту про протилежне є непереконливими та суперечать змісту самого клопотання.
Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.
Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.
Докази сторін будуть перевірятися та оцінюватися судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на даний час.
Такими ризиками є: ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
З наявних матеріалів та оскаржуваної ухвали убачається, що суд врахував те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які віднесені до категорії особливо тяжких, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, раніше він неодноразово судимий, в т.ч. за аналогічні злочини, не працює, міцних соціальних зв`язків не має.
Приймаючи до уваги зазначене, суд дійшов висновку, що, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і невідворотність покарання, обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків; переховуватись від суду з метою уникнути можливого покарання та вчинити інше кримінальне правопорушення, отже задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З врахуванням викладеного, фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, були перевірені судом першої інстанції та не є переконливими.
Твердження захисника про те, що вручення копії клопотання прокурора обвинуваченому відбувалось з запізненням, не підтверджується наявними матеріалами, більш того, правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до вимог ч.2 ст.184 КПК України, копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
Відомостей про те, що вказані вимоги порушені, в наявних матеріалах провадження немає.
З матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали вбачається, що під час розгляду клопотання обвинувачений мав можливість реалізувати свої процесуальні права, в т.ч. і право на захист.
Обвинувачений та його захисник були присутні при розгляді клопотання, висловили свої заперечення проти доводів клопотання, а в подальшому захисник - адвокат звернувся з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.
На доводи сторони захисту про те, що вирішення питання про продовження строку тримання під вартою у підготовчому судовому засіданні є порушенням кримінального процесуального законодавства надана відповідь в оскаржуваній ухвалі.
Зокрема, суд звернув увагу на те, що у підготовчому засіданні 03 грудня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та є підстави для продовження строку дії цього заходу.
Як убачається з матеріалів оскарження ухвали, дійсно, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 03 грудня 2020 року, постановленою у підготовчому судовому засіданні, обвинуваченому ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, що відповідає вимогам ч.3 ст. 315 КПК України (а.п.48).
Твердження апелянта про те, що вказане клопотання прокурором було заявлено вже після того, як суд оголосив про закінчення підготовчого судового засідання, є безпідставними та спростовуються відомостями з журналу судового засідання від 27 січня 2021 року.
Як убачається з даного журналу, судом першої інстанції було поставлено на обговорення учасників процесу питання щодо можливості проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілих, які не з`явилися у судове засідання, у зв`язку із чим, суд першої інстанції ухвалив про відкладення підготовчого судового засідання. Одразу ж після цього, без оголошення будь-яких перерв, судом першої інстанції оголошено про те, що через канцелярію суду надійшло, зокрема, клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.п.73).
Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2021 року, якою клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволене та продовжено відносно останнього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 березня 2021 року включно, з правом внесення застави, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4