Єдиний унікальний номер 237/3982/18
Номер провадження 11-кп/804/94/21

У Х В А Л А

Іменем України

30 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: Круподері Д.О.

суддів: Смірнової В.В., Савкової С.В.

за участю

секретаря судового засідання: Юрченко Т.С.

захисника: Поздняк І.С.

обвинуваченого: ОСОБА_1

прокурора: Магідін Б.В., Струков А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені Донецького апеляційного суду у м. Бахмуті апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 24 січня 2020 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР №0000568 від 29.05.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 24 січня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ноштрелітц, Німеччини, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, раніше не судимого, не одруженого, військовослужбовця військової частини А1035, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_1 проходячи військову службу за контрактом в особливий період у військовій частині А1035 на посаді командира відділення роти безпілотних авіаційних комплексів військової частини А1035, 29 травня 2018 року, приблизно о 02 годині 10 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився в кімнаті відпочинку КСП особового складу роти безпілотних авіаційних комплексів військової частини А1035, що розміщена на території тимчасової дислокації у профілакторії «Берізка» за адресою: м.Красногорівка, Мар`їнського району Донецької області, вул. Садова, б.3А, разом зі старшим солдатом ОСОБА_2 , з яким вживали алкогольні напої та який також перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В цей час між молодшим сержантом ОСОБА_1 та старшим солдатом ОСОБА_2 відбулася сварка через те, що ОСОБА_1 вирішив запалити цигарку у приміщенні кімнати відпочинку, під час якої старший солдат ОСОБА_2 наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скули молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Після цього, обвинувачений ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджений довідкою Курахівської міської лікарні №379 від 29.05.2018, що значно знижувало його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, взяв з тумбочки ніж та утримуючи його в правій руці, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки як настання смерті та бажаючи їх настання, розуміючи, що удар ножем в область грудей ліворуч може призвести до загибелі, з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс один удар ножом в область груди ліворуч, чим спричинив старшому солдату ОСОБА_2 непроникаюче ножове поранення грудної клітини ліворуч.

Вважаючи завершеним свій злочинний умисел на позбавлення життя старшого солдата ОСОБА_2 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для настання смерті останнього, молодший сержант ОСОБА_1 поклав ніж під подушку на ліжку. Однак з причин, що не залежали від його волі, свій злочинний намір старший сержант ОСОБА_1 не довів до кінця, оскільки смерть потерпілого ОСОБА_2 не настала, у зв`язку з вчасним ненаданням медичної допомоги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_1 вважає вирок таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій та має нагороди, має на утриманні малолітню дитину, вказує на поганий стан здоров`я, має добру характеристику з військової частини, з потерпілим залишився у дружніх відносинах, сумлінно відносився до бойових завдань і службових обов`язків. Зазначає, що перед потерпілим неодноразово вибачався та каявся у заподіяному. Вказує, що не мав прямого умислу на вбивство, оскільки навіть не знав про поранення потерпілого і дізнався про нього вже від свідка. Також вказує, що судом не взято до уваги, що потерпілий перший його вдарив та з його рук не взяли змиви крові внаслідок кровотечі з носу, тим самим порушили його право на захист. Вказує, що органами досудового розслідування були проігноровані пом`якшувальні обставини, як покази свідків, висновки експертів та інша інформація яка була добута під час слідства, звукозапис НСРД від 29.05.2018 року, а взяті до уваги лише покази та експертизи які обтяжують його покарання. Вважає, що висновок обвинувачення, що у стані алкогольного сп`яніння значно знижувало його здатність усвідомлювати його дії та керувати ними, суперечать висновку судово-психіатричній експертизі, згідно якої за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вказує, що йому не надали можливості пройти судово-психіатричну експертизу з використанням поліграфу. Зазначає, що у вироку не вірно відображені покази потерпілого і вони суперечать письмовим показам які надані раніше. Вказує, що судом у вироку спотворені його покази, оскільки він такі покази не давав. Вважає, що пояснення медичного працівника ОСОБА_3 про настання смерті потерпілого в разі не надання своєчасної медичної допомоги, суд не може брати до уваги, оскільки медичний працівник не вважається спеціалістом для винесення даного висновку і згідно висновку судово-медчної експертизи тілесні ушкодження потерпілого відносятсь до легких тілесних ушкоджень. Просить скасувати вирок та змінити кваліфікацію на ч.2 ст.125 КК України, зарахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 29.05.2018 р. по дату набрання законної сили вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Від прокурора у кримінальному провадженні Серафимова О.М. не адресу Донецького апеляційного суду надійшли запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого, в яких просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники по справі по дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України у повному обсязі підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Висновки суду викладені в мотивувальній та резолютивній частині вироку узгоджені між собою та не містять протиріч.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності.

Судом був наданий ретельний аналіз показанням обвинуваченого, які були надані ним в судовому засіданні у співвідношенні з усіма зібраними доказами по справі.

Так, обвинувачений ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України визнав частково та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_2 раніше знайомий так як проходили спільно військову службу. 28 травня 2018 року у вечірній час спільно вживали спиртні напої на території алеї біля розташування військової частини, після чого потерпілий ОСОБА_2 пішов до своєї кімнати, а сам продовжив вживати спиртні напої. Приблизно о 01 годині 29 травня 2018 року зайшов до своєї кімнати на території військової частини де спільно проживав з ОСОБА_2 та іншим військовослужбовцем та запалив цигарку. Потерпілий ОСОБА_2 зробив зауваження, підійшов та наніс удар рукою по голові у відповідь схопив ніж та замахнувся ним. ОСОБА_2 вихоплюючи ніж поклав руку на ніж та вихоплюючи його ОСОБА_2 повалився та в цей час отримав пошкодження в області черева. Умислу вбивати або нанести тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_2 не було, лише хотів його налякати.

Незважаючи на займану обвинуваченим ОСОБА_1 позицію, що виразилась у категоричному невизнанні винуватості у вчинені інкримінованому йому кримінального правопорушення, показання обвинуваченого протирічать іншим доказам по справі, а саме:

показанням потерпілого ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що 28 травня 2018 року з обвинуваченим ОСОБА_1 спільно вживали спиртні напої. 29 травня 2018 року приблизно о 01 годині пішов до своєї кімнати відпочинку на території військової частини, а обвинувачений ОСОБА_1 зустрів інших військовослужбовців та продовжив вживати алкогольні напої. Приблизно о 02 годині прийшов обвинувачений ОСОБА_4 та почав палити цигарку в приміщенні кімнати відпочинку, на зауваження припинити палити він не реагував. Підійшовши до обвинуваченого ОСОБА_5 протягнув руку з метою його вивести з кімнати та в цей час відчув біль в області черева після чого побіг до розташування медичної частини військової частини.

показам свідка ОСОБА_6 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 раніше знайомий. 29 травня 2018 року приблизно о 02 годині дізнався від іншого військовослужбовця, що між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 відбулась сутичка, в ході якої ОСОБА_4 спричинив тілесне ушкодження. Зайшовши до приміщення, де відбулась сутичка він побачив сліди крові. Потерпілий ОСОБА_8 знаходився у медичному пункті, а обвинувачений ОСОБА_4 сидів у себе на ліжку. Між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 були дружні відносини.

показам свідка ОСОБА_9 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 раніше знайомий як з військовослужбовцями з якими спільно проходив військову службу та разом проживали у кімнаті відпочинку. Сам конфлікт, який відбувся 29 травня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 він не бачив. 29 травня 2018 року приблизно о 01 годині він вийшов з кімнати на вулицю, а повертаючись в кімнату відпочинку в дверях побачив як вибігав потерпілий ОСОБА_8 з плямами крові. Обвинувачений ОСОБА_4 знаходився в середині кімнати та сидів на ліжку з ножем в руці та сказав щоб сходив до медичної частини та перевірив стан здоров`я потерпілого ОСОБА_10 . Після чого повідомив чергового про конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8

показам свідка ОСОБА_3 наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 раніше знайома, з ними проходила військову службу у військовій частині де сама проходить військову службу на посаді фельдшер. 29 травня 2018 року приблизно о 02 годині прийшов потерпілий ОСОБА_8 з ножовим пораненням. Від потерпілого ОСОБА_8 дізналась, що його підрізав обвинувачений ОСОБА_11 . Оскільки у потерпілого ОСОБА_8 було досить тяжке поранення, було прийнято рішення відвести його до лікарні, в разі не надання своєчасної медичної допомоги могла настати смерть потерпілого. На руці у потерпілого ОСОБА_8 було виявлено також порізи ножем. Потерпілий ОСОБА_8 пояснював, що його порізав обвинувачений ОСОБА_4 в ході виниклого конфлікту з приводу паління цигарки у приміщенні кімнати.

Крім того вина підтверджується письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 29 травня 2018 року, місцем огляду є ділянка місцевості де тимчасово розташоване місце дислокації військової частини А1035 за адресою: Донецька область, Марїнський район м.Красногорівка, вул.Садова, 3. При вході в будівлю прямо по коридору виявлено плями бурого кольору, зроблено змиви. Прямо по коридору розташовано двері кімнати відпочинку кабінет «№46». На підлозі виявлено плями бурого кольору округлої форми біологічного походження. Вказані плями починаючи від вхідних дверей до входу у спальну кімнату, де закінчуються. З плям зроблено змив. Частину простирадла, яким занавішено вхід до спальної на якому маються плями бурого кольору біологічного походження вирізано, вилучено та опечатано. При вході до спальної кімнати на підлозі виявлено плями бурого кольору округлої форми біологічного походження, зроблено змиви. У приміщенні спальної кімнати розташована раковина білого кольору з краном, дзеркало, полиці з предметами особистої гігієни. Прямо по ходу розташоване ліжко на якому знаходиться спальний мішок, праворуч від ліжка розташована тумбочка на якій знаходиться пляшка. Праворуч від тумбочки розташоване ліжко на якому знаходиться спальний мішок, ковдра. При вході праворуч розташоване ліжко, на якому знаходиться матрац, ковдра синього кольору, спальний мішок, подушка з наволочкою синього кольору. На наволочці маються плями речовини бурого кольору біологічного походження. Вказана наволочка вилучена (т.1 а.с.174-185).

Протоколом огляду місця події від 29 травня 2018 року, місцем огляду є відкрита ділянка місцевості розташована поблизу місця дислокації військовї частини А1035 за адресою: Донецька область Марїнський район, м.Красногорівка вул..Садова, 3, де ОСОБА_12 надав для огляду і подальшого вилучення ніжа чорного кольору. Оглядом також встановлено, що ніж має загальну довжину приблизно 28см., довжина ручки виготовленої із пластику складає приблизно 13см., довжина клинка складає 15см., виготовлений із металу (т.1 а.с.187-191).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 29 травня 2018 року, військовослужбовець військової частини А1035 старший солдат ОСОБА_2 у приміщенні військового шпиталю в/ч А0233, палаті №4 відтворили обставини певної події, яка мала місце 29 травня 2018 року у проміжок часу з 01 години 45 хвилин до 02 години 00 хвилин у приміщенні відпочинку особового складу роти, яка знаходиться на території м.Красногорівка, Марїнського району Донецької області. Де потерпілий ОСОБА_2 вказав показав як підійшов до обвинуваченого ОСОБА_5 та протягнувши праву руку та взявши за верхню форму одягу з метою вивести його з кімнати в цей момент ОСОБА_1 наніс правою рукою удар ножем в ліву сторону грудної клітини. Потім потерпілий ОСОБА_2 вказав на напрям свого руху до фельдшерського кабінету за медичною допомогою (т.1 а.с.194-202).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 29 травня 2018 року, за участю обвинуваченого ОСОБА_1 , який показав як 29 травня 2018 року приблизно о 01 годині 30 хвилин - 02 години 00 хвилин він зайшов до приміщення кімнати, закурив цигарку. Старший солдат ОСОБА_8 зробив йому зауваження. Він різко підскочив та вдарив в область обличчя з лівої сторони (скули), потім розбив ніс та пішла кров, почав укриватись та вихопив ніж та вийшло так, що ОСОБА_8 впав на ніж. Ніж приблизно 30см. довженною, рукоятка 15см. та лезо 15см. Потім ОСОБА_8 підскочив та побіг та одразу в кімнату зайшов командир роти та начальник штабу (т.1 а.с.203-208).

Протоколом слідчого експерименту від 29 травня 2018 року, в ході якого свідок ОСОБА_9 розповів як 29 травня 2018 року приблизно о 01 годині 00 хвилин до кімнати прийшов ОСОБА_8 який ліг спати. Приблизно через годину прийшов ОСОБА_1 включив світло і почав всіх будити. У нього були алкогольні напої та він пропонував випити, після чого сів та закурив. Після чого ОСОБА_8 зробив йому зауваження ОСОБА_1 не відреагував, а почав грубити. Потім він вийшов з кімнати у туалет на вулицю та знаходячись на вулиці, почув крики. Повернувшись до кімнати, він побачив вибігаючого потерпілого ОСОБА_2 , який держався за лівій бік, були плями крові та зайшовши в середину кімнати побачив обвинуваченого ОСОБА_5 з ножем у руках. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 не було, він нічого не казав, а мовчав. Потім прибігли командир роти та оперативний черговий. (т.1 а.с.210-214).

Висновком судово-імунологічної експертизи №613/Н від 23 липня 2018 року, згідно якої на трьох марлевих серветках зі змивами (об`єкти №1-3), знайдена кров, при встановленні видової приналежності, якої виявлений білок крові людини. У результаті серологічного дослідження крові у слідах на трьох марлевих серветках зі змивами (об`єкти №1-3), виявлені антигени А і Н. походження крові у змивах не виключається від особи, потерпілого ОСОБА_2 , не виключається можливість присутності крові від обвинуваченого ОСОБА_13 (т.1 а.с.217-220).

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи №618/н від 23 липня 2018 року, на фрагменті синтетичної тканини (об`єкти №1-4) і фрагменті бавовняної тканини (об`єкти №5), знайдена кров, виявлений білок крові людини. У результаті серологічного дослідження крові. Походження крові не виключаються від потерпілого ОСОБА_2 . Стосовно обвинуваченого ОСОБА_1 , то походження крові від нього виключаються (т.1 а.с.224-227).

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи №619/Н від 25 липня 2018 року, згідно якого на доставлених для дослідження футболці (об`єкти №1,4), штанах (об`єкти №10-12) встановлена наявність крові людини. На футболці, в об`єктах №2,3,5-9 наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні слідів крові на футболці (об`єкти №1,4), штанах (об`єкти №10-12), походження їх від потерпілого ОСОБА_2 не виключається. Походження цих слідів від одного тільки обвинуваченого ОСОБА_1 виключається. Крім того, в цих слідах можливе змішування крові потерпілого ОСОБА_2 і обвинуваченого ОСОБА_1 (т.1 а.с.228-232).

Висновком судово-медичної цитологічної експертизи №689 від 10 липня 2018 року, згідно якого на мисливському ножі (об`єктів №1,2) наданому на дослідження, наявність крові не встановлена, при цитологічному дослідженні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені (т.1 а.с.233-235).

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи №614/Н від 25 липня 2018 року, згідно якого на доставленій для дослідження наволочці (об`єкти №1,2) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні слідів крові виявлені антигени А,Н які характеризують групу крові А з ізогемаглютиніном анти В і супутнім антигеном Н., походження їх від потерпілого ОСОБА_2 не включається. Походження цих слідів від одного тільки обвинуваченого ОСОБА_1 виключається. Крім того, в цих слідах можливе змішування крові потерпілого ОСОБА_2 і обвинуваченого ОСОБА_1 (т.1 а.с.236-239)

Висновком судово-медичної експертизи №164 від 21 серпня 2018 року, згідно якого при зверненні ОСОБА_2 в лікувальний заклад, згідно наданої медичної документації, виявлені одне колото-різане непроникаюче поранення м`яких тканин грудної клітки зліва, різана рана нігтьової фаланги 1 пальця лівої кисті, які утворились від дії колючо-ріжучих предметів, можливо, в строк та за обставин вказаних в справжній ухвалі, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_2 утворились від дії колючо-ріжучого предмету, який міг бути клинком ножа. Свідчення потерпілого ОСОБА_2 про механізм спричинення йому тілесних ушкоджень зі сторони ОСОБА_1 , вказаних в протоколі слідчого експерименту за його участі, частково відповідають виявленим у нього тілесним ушкодженням. З урахуванням показів потерпілого ОСОБА_2 , вказаних в протоколі слідчого експерименту, ОСОБА_1 міг спричинити йому одне колото-різане непроникаюче поранення м`яких тканин грудної клітки зліва, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я (т.1 а.с.246-247).

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи №617/Н від 11 липня 2018, згідно якого в зразку крові ОСОБА_1 був виявлений антиген Н та ізогемаглютинін анти-А і анти-В, що вказує на приналежність його крові до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВ0 (т.2 а.с.26-28).

Висновком судово-психіатричної експертизи №729 від 19 липня 2018 року, згідно якого на момент скоєння інкримінуємого правопорушення ОСОБА_1 будь-ким хронічними психічними захворюваннями, тимчасовим розладом душевної діяльності, слаборозвинутостю, іншими хворобливим станом не страждав, являється психічно здоровим, в тимчасово хворобливому стані душевної діяльності не знаходився, знаходився в стані гострої алкогольної інтоксикації, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На момент огляду ОСОБА_1 якими-небудь хронічними психічними захворюваннями, тимчасовим розладом душевної діяльності, слаборозвинутостю, іншими хворобливими станом не страждає. Являється психічно здоровим. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.240-245).

На підставі викладеного колегія суддів вважає безпідставними та надуманими доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він не мав прямого умислу на вбивство, та навіть не знав про поранення потерпілого і дізнався про нього вже від свідка, оскільки нанесення холодною зброєю ножем з довжиною клинка 146 мм колото-різаного удару із значною силою удару в область життєво важливих органів потерпілого ОСОБА_2 , а саме в ліву частину грудей де знаходяться серце, легені, артерії, вказують на направленість умислу обвинуваченого. Обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини та бажав їх настання. Однак, з причин що не залежали від волі ОСОБА_1 , свій злочинний намір він не довів до кінця, оскільки лезо ножа при ударі влучило у ребро потерпілого і змінило свій напрямок, а потерпілий ОСОБА_2 , злякавшись за своє життя, одразу побіг до медичного пункту та покликав на допомогу, де йому була своєчасно надана медична допомога і суспільно небезпечні наслідків у вигляді смерті останнього не настали.

Крім того обвинувачений ОСОБА_1 після заподіяння потерпілому колото-різаного рани лівої сторони грудної клітини в області серця, не вжив жодних заходів щоб відвернути настання для потерпілого шкідливих наслідків, не намагався надати йому першу медичну допомогу.

Мотивом вчинення злочину стали раптово виниклі неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілим під час виникнення сварки з приводу паління цигарок в приміщенні кімнати відпочинку. Метою вчинення обвинуваченим ОСОБА_1 злочину було вбивство потерпілого ОСОБА_2 , що підтверджується показами свідків та доказами наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, з урахуванням обсягу досліджених доказів, їх ретельний аналіз, перевірка на предмет допустимості та належності, на думку колегії суддів дають беззаперечні підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_1 саме у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, що передбачає правову кваліфікацію за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо оспорювання кваліфікації дій обвинуваченого необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Колегія суддів вважає безпідставними та надуманими доводи апеляційної скарги обвинуваченого, про не вірність відображення його показань, а також показань потерпілого, оскільки ці доводи повністю спростовуються наявними у матеріалах справи дисками з аудіо записами судових засідань, згідно яких, будь-яких суттєвих розбіжностей з показаннями, які викладенні у вироку, не встановлено.

Щодо розбіжності показів потерпілого під час досудового розслідування та судового розгляду, про які вказує обвинувачений, колегія суддів зазначає, що потерпілий у суді першої інстанції надавав покази під присягою, вони узгоджуються з іншими доказами у справі та у апеляційного суду не має сумнівів, щодо їх правдивості. Суд бере до уваги тільки докази, які безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги, що суд не мав брати до уваги покази медичного працівника ОСОБА_3 про настання смерті потерпілого в разі не надання своєчасної медичної допомоги, оскільки вона не вважається спеціалістом для винесення даного висновку, є безпідставними оскільки медичний працівник ОСОБА_3 буда допитана судом як свідок та її пояснення суд оцінював в сукупності з іншими доказами у справі які не суперечили їм.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновку суду з висновком судово-психіатричній експертизі, є безпідставним та надуманим, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи №729 від 19 липня 2018 року, на момент скоєння інкримінуємого правопорушення ОСОБА_1 будь яким хронічними психічними захворюваннями, тимчасовим розладом душевної діяльності, слаборозвинутостю, іншими хворобливим станом не страждав. Являється психічно здоровим. На момент скоєння інкримінуємого правопорушення знаходився в стані гострої алкогольної інтоксикації. За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Натомість, стан алкогольного сп`яніння природно значно знижує здатність усвідомлювати людиною у стані алкогольного сп`яніння своїх дій та керування ними, про що і зазначив суд у вироку та жодним чином не суперечить висновку судово-психіатричної експертизи.

Щодо доводів апеляційної скарги про не надання можливості обвинуваченому пройти судово-психіатричну експертизу з використанням поліграфу у суді першої інстанції, колегія суду, вважає їх необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні клопотання з вказаного приводу які були подані стороною захисту на досудовому розслідуванні або під час судового розгляду у суді першої інстанції.

Крім того апеляційний суд зазначає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про призначення судово-психофізіологічної експертизи із використанням поліграфа було ним подано вже під час судового розгляду в апеляційній інстанції та відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Пунктом 6.8 Розділу VI Наказу Мін`юсту від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень" (Інструкція № 53/5), з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу комп`ютерного поліграфа.

Пунктом 6.8.1 Розділу VI Інструкції № 53/5 передбачено, що предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій. Згідно з вимогами п. 6.8.2 Розділу VI Інструкції № 53/5 такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.

Аналіз чинного законодавства дає підстави констатувати, що законодавець дозволяє використовувати поліграф у вузькому професійному колі, проте зазначена обвинуваченим ОСОБА_7 експертиза, відповідно до ч.2 ст. 242 КПК України не відноситься до обов`язкових експертиз.

Згідно ст. 84 КПК України джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Процесуальним законодавством опитування з використання поліграфу не віднесено до джерел доказів.

У даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування проведені чисельні судово-медичні, судово-імунологічні, судово-медичні цитологічні, судово-психіатричні експертизи, висновки яких надані суду стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження в процесі доведення обґрунтованості пред`явленого обвинуваченому ОСОБА_1 обвинувачення. Крім цього, судом були допитані свідки, які перебували під присягою.

В даному випадку обґрунтованість висновків експертів, показань свідків, а також, їх правова оцінка відповідно до вимог КПК України була надана судом при оцінці доказів в їх сукупності, достатності, достовірності та належності, викладена у вироку, що є предметом апеляційного оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги, про не взяття судом до уваги результатів проведення негласної слідчої дії, проведеної на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2018 року, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вказані негласні слідчі дії, під час яких за допомогою аудіо-, відео контролю зафіксовано розмову обвинуваченого ОСОБА_1 з іншим затриманим в умовах ІТТ №2 ГУНП в Донецькій області, судом першої інстанції були безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Колегія суду зазначає, що вказані докази по вказаній негласній слідчий дії ніяким чином не спростовують та не доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушенню, а не зазначення їх у вироку, жодним чином не впливає на доведеність вини обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про порушення права на захист у зв`язку із не перевіркою його версії щодо подій злочину є безпідставними.

Твердження обвинуваченого що йому були нанесені тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_2 , спростовуються матеріалами справи.

Відсутність тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 після сварки з потерпілим ОСОБА_2 підтверджується довідкою первинного огляду при надходженні до СІЗО від 01.06.2018р. згідно якої будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено та протоколом слідчого експерименту від 29 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_9 який розповів про події 29 травня 2018 року, бачив обвинуваченого ОСОБА_1 з ножем у руках, тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 не було, він нічого не казав, а мовчав, а тому і доводи обвинуваченого про порушення його права на захист, є безпідставними.

Доводи, що судом не взято до уваги його поганий стан здоров`я також спростовуються матеріалами справи. На запит суду, установою надано відповідь згідно якої ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ДУ «Бахмутська УВП №6» з діагнозом: наслідки перенесеної 06.12.2017р побутової травми: компресійно-уламкового перелому тіла L1 хребця, стан після оперативного втручання 08.12.2017р. декомпресійної ламінектомії, внутрішніх фіксації перелому L1 хребця пластиною, посттравматичний остеохондроз поперекового відділу хребта з помірним больовим синдромом. Стан здоров`я ОСОБА_1 на теперішній час задовільний. Етапом прямувати може, надання невідкладної медичної допомоги не потрібує.

Крім того на запит адвоката Гавяді М.О. начальником філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях надано відповідь, що ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою в медичну частину ДУ «Бахмутська установа виконання покарань №6» та стан його здоров`я на теперішній час задовільний, надання невідкладної медичної допомоги не потребує, з додаванням копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 .

Вказані письмові відповіді приєднані до матеріалів справи та враховані при призначені покарання.

Під час апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_1 або стороною захисту не наданні свідчення або медичні документи про погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 вперше притягається до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій та має нагороди, має на утриманні малолітню дитину, має добру характеристику з військової частини, з потерпілим залишився у дружніх відносинах, сумлінно відносився до бойових завдань і службових обов`язків, колегія суду зазначає, що при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд першої інстанції прийняв до уваги ці доводи та зазначив їх у своєму рішенні, а також судом не встановлено обставину, що пом`якшує покарання. В якості обставин, що обтяжують покарання, судом обґрунтовано визначено вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 5 ст.72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII було передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч.5 ст.72 КК України викладено у такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».

Таким чином, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Враховуючи, що злочин за даним вироком було вчинено 29 травня 2018 року, правові підстави для зарахування обвинуваченому ОСОБА_1 попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відсутні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про призначення реальної міри покарання у мінімальних межах передбаченої санкціями особливої частини кримінального закону будуть дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги що були проігноровані пом`якшуючі обставини є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування або зміну вироку, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 24 січня 2020 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР №0000568 від 29.05.2018 р. за обвинуваченням ОСОБА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді