Справа № 521/3990/19
Пр. № 1-кп/521/344/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 червня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2014 року по ст. 289 ч. 3 КК України до позбавлення волі 7 років та 1 місяця, з конфіскацією майна;

- вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 03.12.2014 року по ст. 289 ч. 1, ст. 79 ч. 4 КК України до позбавлення волі 7 років та 1 місяця, з конфіскацією майна;

- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.04.2021 року по ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі 3 років та 1 місяця,

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
02.12.2018 року в 12 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 , приїхали до Одеської міської клінічної лікарні №10, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Малиновського 61, де почали шукати кабінет хірургії для того, щоб зробити перев`язку на пальці ОСОБА_4 . Знаходячись в приміщенні вказаної лікарні, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , побачили в кабінеті рентгенографії монітор для комп`ютера.
Після чого, переслідуючи корисливий мотив незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою, розподіливши між собою ролі, упевнившись, що їх злочині дії залишаться непомітними для інших осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу зайшли до кабінету рентгенографії, де визначили об`єктом свого злочинного посягання монітор для комп`ютера, чорного кольору, марки «РНILIPS» 243V5LSB/62 TFT TN LED 1920x1080 1000:1, вартістю 500 гривень.
Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали КУ «Міська клінічна лікарня (№10)» майнової шкоди на суму 500 гривень.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, та повністю підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, за яких він разом з ОСОБА_5 заволодів майном КУ «Міської клінічної лікарні (№10).
Окрім повного визнання своєї вини, винна обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доказана та кваліфікує її дії по ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, системність правопорушень, особу винного, його сімейний стан, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та повне визнання своєї вини у скоєному злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочину.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою, неодноразово засудженою за злочини корисної спрямованості, враховує систематичність вчинення цих злочинів, тому розцінює поведінку обвинуваченого, як його небажання стати на шлях виправлення та тенденцію до продовження злочинної діяльності, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням попереднього вироку, вважаючи що даний вид та обрана міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Судові витрати та цивільний позов по справі - відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20.04.2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 , покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вираховувати з моменту його фактичного затримання за попереднім вироком, а саме з 25.10.2019 року.
Скасувати арешт на комп`ютерний монітор фірми «РНILIPS» , накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 року.
Речові докази по даному кримінальному провадженню:
- комп`ютерний монітор фірми «РНILIPS», вважати повернутими законному власнику - представнику потерпілого.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1