Справа № 487/1312/20
Провадження № 1-кп/487/279/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000580 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця , громадянина України, із середньою технічною освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 року народження, не працює, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий
- 26.02.2020року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в сумі 850 грн. в дохід держави,
у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
На початку грудня 2019 року, більш точного часу під час судового розгляду встановити не представилось можливим, у ОСОБА_3 , який знаходився у приміщенні спортивного комплексу «Спартак», що розташований по вул. Бузький бульвар, 16 у м.Миколаєві, а саме у спортивній залі на другому поверсі виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_6 та сторонніх осіб повторно, таємно викрав із зали спортивного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якої він мав вільний доступ, стальний гриф висотою 120 см, діаметром 50мм, вартістю 500 грн., який належить потерпілому ОСОБА_6 .
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 500 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України та визнає винуватим ОСОБА_3 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) , вчиненій повторно.
Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав повністю. А саме підтвердив факт викрадення ним майна у потерпілого ОСОБА_6 . Підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та зазначив, що вони ніким не оспорюються, при цьому вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив прокурор та захисник.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що на початку грудня 2019 року він знаходився у приміщенні спортивного комплексу «Спартак», що розташований по АДРЕСА_3 , а саме у спортивній залі на другому поверсі , де працював.
Скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_6 та сторонніх осіб він викрав із зали спортивного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якої він мав вільний доступ, стальний гриф, який належить потерпілому ОСОБА_6 та в подальшому здав його на металобрухт.
В скоєному він щиро розкаявся.
Такі показання обвинуваченого надані суду без будь-якого примусу, у зв`язку із чим суд вважає їх логічними, послідовними та такими, що підтверджують правильність розуміння ним встановлених обставин кримінального правопорушення,їх добровільність та істинність його позиції, а покази обвинуваченого визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження судом фактичних обставин, а само формулювання обвинувачення ОСОБА_3 визнається судом доведеним.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. В заяві просив розглядати кримінальне провадження без його участі.
Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого ,які передбачені ст.66 КПК України суд враховує визнання вини обвинуваченим та те, що він щиро розкаявся, характеризується посередньо.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, що передбачені ст.67 КПК України судом не встановлено.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних підстав призначення покарання , межі санкції статті 185 ч.2 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до положення ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину. Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. В Миколаївському обласному наркологічному диспансері перебуває на обліку з 2004 року із діагнозом: РПП внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, вартість викраденого майна, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання , не пов`язане із позбавленням волі. Крім того, приймаючи до уваги, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим у даному кримінальному провадженні, був скоєний до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2020 року, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 , ст.72 КК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Речові докази по справі підлягають вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України,суд
У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 та ст.76 КК України ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити строком на 1 рік, зобов`язавши його періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ст.70 ч.4 КК України , із застсуванням ч.3 ст.72 КК України покарання за вироком від 26.02.2020 року , яким ОСОБА_3 був засуджений Заводським районним судом м.Миколаєва до штрафу в дохід держави в сумі 850 грн. виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк із дня вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1