Номер провадження: 11-сс/813/605/21
Номер справи місцевого суду: 947/6227/21 1-кс/947/3797/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000570 від 21 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2, 3, 5 ст.27, п. 5), п.12), ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт на майно, вилучене 25.02.2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон "Nokia-100" ІМЕІ: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон "Nokia-1600" ІМЕІ: НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон "Nokia-1280" ІМЕІ: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон "Nokia-1280" ІМЕІ: НОМЕР_4 .

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника арештованого майна адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що власник арештованого майна ОСОБА_8 не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, з 25 лютого 2021 моменту проведення обшуку до теперішнього часу йому не було повідомлено про підозру, а твердження про те, що він може бути причетним до замовного вбивства громадянина ОСОБА_10 є лише припущенням органу досудового розслідування, яке не підтверджується жодними належними та допустимим доказами.

ОСОБА_8 від органу досудового розслідування не переховується, під час допиту дав вичерпні пояснення з приводу знайомства із потерпілим ОСОБА_10 та зазначив, що не мав з ним жодних конфліктів.

На момент звернення слідчого з клопотанням про арешт належного ОСОБА_8 майна, органом досудового розслідування вже було встановлено, що замовником злочину є громадянин ОСОБА_11 .

Вилучені мобільні телефони не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження та не є речовими доказами.

Такими чином беззаперечно порушується право ОСОБА_8 мирно володіти та розпоряджатися своїм майном.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін, представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати оскаржену ухвалу, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1-4 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При розгляді апеляційної скарги апеляційний суд перевіряє дотримання слідчим суддею вимог статей 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п.1 ч.2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З клопотання слідчого про арешт майна убачається, що на теперішній час СУ ГУНП в Одеський області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000570 від 21 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.ч.2, 3, 5 ст.27, п.п.5), 12), ч.2 ст.115 КК України, та в ході досудового розслідування встановлено, що до вчиненого злочину може бути причетний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з метою перевірки вказаної версії, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, проведено обшук за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , при проведенні якого виявлено та вилучено: мобільний телефон "Nokia-100" ІМЕІ: НОМЕР_1 ; мобільний телефон "Nokia-1600" ІМЕІ: НОМЕР_2 ; мобільний телефон "Nokia-1280" ІМЕІ: НОМЕР_3 ; мобільний телефон "Nokia-1280" ІМЕІ: НОМЕР_4 .

Також з дослідження матеріалів провадження апеляційним судом встановлено, що постановою слідчого СУ ГУНП Одеський області ОСОБА_12 від 25 лютого 2021 року зазначені мобільні телефони визнано речовими доказами та залучено до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, постановою слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 11 березня 2021 року призначено комп`ютерно-технічну експертизу у цьому кримінальному провадженні з метою проведення експертного дослідження вказаних мобільних телефонів.

Водночас, слідчий у своєму клопотанні стверджує про те, що зазначені речові докази мають суттєве значення для кримінального провадження, без їх отримання неможливо всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення.

За результатами дослідження клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначене у клопотанні слідчого майно відповідає критерію ст. 98 КПК України, оскільки вилучені речі та документи можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо обставин замаху на вбивство ОСОБА_10 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, шляхом використання та приведення в дію саморобного вибухового пристрою.

Апеляційний суд вважає, що таке твердження слідчого судді є обґрунтованим, оскільки вилучені речі та документи, на які накладено арешт у цьому кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2, 3, 5 ст.27, п. 5), п.12), ч.2 ст.115 КК України, відповідають критерію речових доказів та можуть мати юридичне значення для встановлення обставин такого кримінального правопорушення.
Крім того, на обґрунтоване переконання апеляційного суду, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення низки слідчих дій та експертних досліджень.
При цьому, зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що підставою для задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором, зокрема, була наявність ризиків зміни або знищення.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з мотивами слідчого судді, викладеними в оскарженій ухвали, оскільки зазначені висновки слідчої судді є обґрунтованим та таким, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та принципу пропорційності потреб досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та втручанню в право власності.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника власника майна щодо непричетності ОСОБА_13 до обставин кримінального правопорушення та такої причетності іншої особи, апеляційний суд констатує, що вказані доводи захисника є неспроможними, зважаючи на лунаючу стадію кримінального провадження, на якій слідчий суддя, та, відповідно, апеляційний суд при перевірці ухвали слідчого судді, не мають права, в межах своїх повноважень, давати оцінку доказам та показам свідків кримінального правопорушення з точки зору їх належності, допустимості та достатності для виконання завдань кримінального процесуального закону.
Водночас, з наданих апеляційному суду матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_13 має процесуальний статус свідка у цьому кримінальному провадженні, відтак, доводи адвоката ОСОБА_7 про те, що його клієнту на теперішній час не повідомили про підозру не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду, оскільки слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна речового доказу у кримінальному провадженні, тобто в межах вимог п.1 ч.2 ст.170, яка не передбачає перевірки слідчим суддею обставин щодо повідомлення особі про підозру.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування такої ухвали.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 98, 132, 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт на майно, вилучене 25.02.2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2, 3, 5 ст.27, п. 5), п.12), ч.2 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3