ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ
Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 січня 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
21 січня 2021 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава задоволено клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , подане в межах кримінального провадження №0002198 від 13 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

Застосовано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, українцю, громадянину України, із середньою освітою, непрацюючому, неодруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
-03 грудня 2004 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185 КК України строком на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку -1 рік;

-22 червня 2009 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.70 КК України строком на 4 роки позбавлення волі;

-24 грудня 2015 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.3 ст.185 КК України строком на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку -1 рік;

-10 січня 2017 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України строком на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» строком на 60 днів, а саме до 21 березня 2021 року.
Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить на день постановлення ухвали 45 400,00 гривень.
Постановлено звільнити ОСОБА_7 з-під варти у разі внесення застави у сумі 45 400,00 гривень.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі внесення застави на нього покладаються наступні обов`язки:
1)прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду;
2)не виїзджати за межі Полтавської області без згоди слідчого, прокурора, суду;
3)не спілкуватись зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні №0002198;
4)здати на зберігання до органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі наявності) та надати слідчому у кримінальному провадженні письмове підтвердження органу міграційної служби про отримання на зберігання таких документів.
У разі невиконання (порушення) покладених на підозрюваного обов`язків застава звертається в дохід держави.
Приймаючи таке судове рішення слідчий суддя врахував наявність: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань, оскільки дані особи є відомими підозрюваному; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та не має офіційного заробітку, постійного місця роботи; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а саме у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, особу підозрюваного та його майновий стан, відсутність у підозрюваного утриманців та сталих соціальних зв`язків, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, однак з урахуванням того, що підозрюваний є особою молодого віку, слідчий суддя визнав за необхідне визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді місцевого суду, захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 21 січня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби за місцем постійного проживання підозрюваного: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею не враховано те, що: відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки: слідчому судді не наведено законних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від суду, оскільки його попередня поведінка свідчить про інше; підозрюваний не може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, а інших не існує; ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджено належними доказами.

На думку захисника підозрюваного, запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим і його доцільність не підтверджується матеріалами досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваного судового рішення слідчого судді, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002198 від 13 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 12 грудня 2020 року приблизно о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: вул. Степового Фронту 28 м. Полтава біля першого під`їзду, діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, штовхнувши потерпілу, шляхом ривка заволодів її рюкзаком в якому знаходився мобільний телефон марки «Nuu mobile», моделі А5L+, 2/16GB в корпусі сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1077 гривень 22 копійки гаманець з кредитною карткою та грошовими коштами в сумі 400 гривень, які належать ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 1477 гривень 22 копійок (а.м.п. 34-36).

21 січня 2021 року слідчим СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (а.м.п. 34-36).

21 січня 2021 року слідчий СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням, погодженим прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на користь ОСОБА_7 ; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, та неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування підозрюваному ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави у розмірі 45 400 гривень та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі її внесення.
Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32, SeriesA, № 182).
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань, оскільки дані особи є відомими підозрюваному; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та не має офіційного заробітку, постійного місця роботи, та водночас врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а саме у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, особу підозрюваного та його майновий стан, відсутність у підозрюваного утриманців та сталих соціальних зв`язків, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, захисником підозрюваного обґрунтованість підозри не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Не оспорюється апелянтом й сама необхідність застосування запобіжного заходу.
Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності наявності у даному кримінальному провадженні встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором та слідчим в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 178 КПК України, колегія суддів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та дані про особу підозрюваного, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.
На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту, як просять підозрюваний та захисник.
Одночасно, застосувуючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, однак з урахуванням того, що підозрюваний є особою молодого віку, слідчий суддя визнав за необхідне визначити розмір застави 45 400 грн, що буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. З таким висновокм погоджується і колегія суддів, оскільки з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу, ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, визначений слідчим суддею розмір застави здатен забезпечити виконання ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, покладених на нього обов`язків. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Зважаючи на викладене вище, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді, а саме щодо відсутності ризиків, встановлених слідчим суддею та суворості й недоцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 неофіційно працевлаштований та з`явився за викликом до слідчого, де з ним були проведені відповідні процесуальні дії, проте дані доводи не спростовують висновки слідчого судді про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо підозрюваного ОСОБА_7 як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376,405,407,422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4