Справа № 536/329/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці обвинувальний акт від 25.02.2020 з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000023 від 22.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.08.2020 ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.183-1 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді виконання суспільно-корисних робіт на строк 120 годин та 10.02.2020 поставлений на облік у Кременчуцькому районному відділі філії Державної установи «Центр пробації», де 29.09.2020 року ознайомлений з порядком та умовами відбування вказаного стягнення та отримав пам`ятку для осіб, що піддані адміністративному стягненню у вигляді суспільно корисних робіт та отримав направлення для їх відбування на об`єктах підпорядкованих Недогарківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, згідно якої зобов`язувався приступити до роботи не пізніше 02.10.2020, та згідно розпорядження №45 від 30.09.2020 Недогарківської сільської ради та наказу №23 Максимівського комунального господарства був прийнятий туди на роботу та ознайомлений з затвердженим графіком виходів на роботу в період з 02.10.2020 по 28.12.2020.

Однак до роботи ОСОБА_4 не приступив без поважних причин, фактично відпрацював 4 години із 120.

Згідно постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 09.12.2020 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт за статтею 183-2 КУпАП та накладено стягнення в виді адміністративного арешту строком на 5 діб.

13.11.2020 ОСОБА_4 повторно видано направлення для відбування суспільно корисних робіт на об`єктах підпорядкованих Недогарківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області Максимівського комунального господарства, куди він не з`явився без поважних причин.

Для видачі чергового направлення для відбування суспільно корисних робіт на виклик від 01.12.2020 ОСОБА_4 знову не з`явився, причин неявки не повідомив.

05.01.2021 ОСОБА_4 отримав направлення для відбування суспільно корисних робіт до Піщанської сільської ради, куди він повинен був з`явитися не пізніше 12.01.2021 та його було попереджено про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від відбування суспільно корисних робіт за ст.389-2 КК України.

Станом на 15.02.2021 ОСОБА_4 до Піщанської сільської ради для відбування адміністративного стягнення в вигляді суспільно корисних робіт не з`явився без поважних причин.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.389-2 КК України, оскільки злісно ухилявся від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

Під час досудового розслідування прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000023 від 22.01.2021 та обвинувачений ОСОБА_4 в присутності адвоката ОСОБА_5 25.02.2021 уклали угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України.

Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України, щиро розкаявся, активно сприяв його розкриттю та погодився із прокурором на призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком.

Суд, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного ОСОБА_4 повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про можливість її затвердження, виходячи з наступного.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид і міру покарання та наслідки укладання, затвердження та не виконання угоди, передбачені статтями 473, 476 КПК України, вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів потерпілої. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як вбачається з наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Суд також вважає, що обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , характер злочину та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості та знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Керуючись пунктом 1 частини 3 статті 314, статтями ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 25.02.2021 укладену між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 від 22.01.2021 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості у скоєні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.389-2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, куди періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення всіма учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд або безпосередньо до суду апеляційної в інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1