Справа № 754/4363/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про накладення арешту на майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.03.2021 приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з невстановленою особою, знаходячись по АДРЕСА_1 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме варив ОСОБА_6 по голові та відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung», який належить останньому та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

18.03.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung», який за зазначених обставин був відкрито викрадений у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.03.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Право власності потерпілого ОСОБА_6 на даний мобільний телефон підтверджується його показаннями, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Мобільний телефон «Samsung» моделі SM-J 120 H/DS imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Водафон» відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме є матеріальними об`єктами предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, тобто є речовими доказами.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, необхідним для слідства є провести та дослідити всі наявні, та встановлені дії, пов`язані з походженням майна.

Для унеможливлення здійснити дії, пов`язані із здійсненням переховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначених речей іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності, - необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно.

З метою збереження речового доказу, слідчий в клопотанні просить накласти арешт на вказане майно.

В судове засідання слідчий не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві слідчий просить розглядати клопотання в його відсутність. Суд на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України проводить розгляд клопотання у відсутність слідчого.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасового вилученим майном можуть бути речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий в клопотанні довів підстави арешту майна, оскільки незастосування заборони на його використання, а також заборони розпоряджатись може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, слідчий в клопотанні довела необхідність арешту вказаного майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, з метою збереження речових доказів та враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170-172, 175, 237, 309, 400 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000728 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Samsung» моделі SM-J 120 H/DS imei: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «Водафон», з метою позбавлення потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1