Справа № 640/4103/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
особи, відносно якої розглядається клопотання, ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові, затверджене прокурором Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012 від 17.05.2020 р., за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Кролевець, Сумської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, розлученої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

17.05.2020 року, приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи в стані неосудності, ОСОБА_6 , взявши в своїй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , побутовий ніж, вийшла з квартири та почала чекати на потерпілу ОСОБА_7 , яка проживала у сусідній квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку, на маршевих сходах близ входу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
В цей же день, приблизно о 11 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані неосудності, перебуваючи на маршевих сходинах другого поверху будинку АДРЕСА_4 , побачила ОСОБА_8 , яка поверталася додому, та не маючи змогі усвідомлювати свої дії та керувати ними, не розуміючи, що наносить удари в життєво важливі органи та від її дій можуть настати особливо тяжкі наслідки у вигляді позбавлення життя потерпілої, не передбачаючі суспільно небезпечні наслідки своїх дій, підійшла до ОСОБА_8 та, перебуваючи напроти потерпілої на відстані витягнутої руки, тримаючи побутовий ніж, який мала при собі, в правії руці, нанесла ОСОБА_8 один удар ножем в область передньої поверхи живота праворуч та два удари ножем в область грудної клітини в ділянку проекції середини лівої ключиці та в ліву бічну поверхню грудної клітини.
Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №10-12/960-С/20 від 19.06.2020 року, тілесні ушкодження в вигляді трьох проникаючих колото-різаних поранень: поранення ділянки проекції середині лівої ключиці, на 125см верх від рівня підошовної поверхні стоп, яка проходить в товщі м`яких тканини грудей, а далі проникає в ліву плевральну порожнину в другому міжребер`ї по передній пахвовій лінії з ушкодженням міжреберних м`язів та проходить в паренхимі верхньої частки лівої легені та йде вглиб до кореня легені, де закінчується; поранення на ліві бічній поверхні грудної клітки в 5-му міжреберер`ї по задній пахвовій лінії, на 33 см ліворуч від умовної серединної лінії та на 119см верх від рівня підошовні поверхні стоп, яке проходить в товщі м`яких тканин, а далі проникає в ліву плевральну порожнину в шостому міжребер`ї по середній пахвовій лінії, з ушкодженням міжреберних м`язів та проходить наскрізь нижню частку ліві легені та закінчується в ділянці кореня легені з ушкодженням одної з гілок легеневої артерії; поранення на передній поверхні живота праворуч, на 9см праворуч від умовної серединної лінії, на 4см вниз від проекції правої реберної дуги по правій середньоключичній лінії та на 97см верх від рівня підошовної поверхні стоп, яке проходить в товщі жирової клітковини та м`язів живота на протязі 9,5см, проникає в черевну порожнину з ушкодженням очеревини та закінчується в черевній порожнині без ушкодження її органів.
Відповідно до п.4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом №6 МОЗ України 17.01.1995р., вказані проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1 та 2.1.3 «й», «к», «о» Правил судово-медичного визначення ступеї тяжкості тілесних ушкоджень).
В результаті вказаних дій ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_7 17.05.2020 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, на місці заподіяння тілесних ушкоджень померла.
Причиною смерті ОСОБА_7 стали проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота, ушкодженням судинного пучка лівої легені (гілок легеневої артерії), що призвело до розвитку масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.
В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що в минулому, приблизно за рік до вказаних подій, вона вдарила по автомашині, яка була припаркована у дворі будинку та сусіди викликали поліцію, а ОСОБА_6 госпіталізували то психіатричної лікарні. Незадовго до ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_6 померла мати та вона впала у сум. 17.05.2020 року зранку вона зустріла свою сусідку ОСОБА_7 , бачила, що та пішла на вулицю по своїм справам, а через деякий час поверталася додому. В цей час ОСОБА_6 привідкрила двері своєї квартири та побачила, як з ОСОБА_7 бризнула кров та вона впала. Коли з ОСОБА_7 бризнула кров якісь сили наказали покінчити із нею за те, що вона багато років спричиняла зло. В цей час біля ОСОБА_7 інших осіб не було. З якої причини з потерпілої бризгала кров ОСОБА_6 не знає. Особисто вона до нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не причетна, ножа в неї в цей момент в руках не було та ОСОБА_7 вона не вбивала.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вказуючи, що причетність ОСОБА_6 до вчинення суспільно небезпечного діяння, що призвело до смерті потерпілої ОСОБА_7 доведжена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами. Приймаючи до уваги, що у період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебувала у стані хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдної, не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час також страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної, відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, враховуючи тяжкий та сталий характер психічної хвороби ОСОБА_6 , внаслідок якого вона вчинила суспільно небезпечне діяння, що призвело до смерті потерпілої, небезпеку ОСОБА_6 для життя інших осіб, просив суд застосувати стосовно неї примусові заходи медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти застосування примусових заходів медичного характеру не заперечував, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 вважав не доведеними та просив відмовити у їх задоволенні.
Відповідно до частини 1 ст. 44 КПК України законний представник залучається, якщо підозрюваним, обвинуваченим є неповнолітній або особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною. Приймаючи до уваги, що у встановленому законом порядку ОСОБА_6 недієздатною чи обмежено дієздатною не визнавалася, законний представник до участі у справі не залучався, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі № 320/2609/16-к від 09.07.2019р.
Допитаний по справі потерпілий ОСОБА_4 , який є чоловіком загиблої ОСОБА_8 , пояснив суду, що 17.05.2020 року він знаходився вдома за адресою АДРЕСА_5 , та очікував свою дружину. Приблизно об 11.25 годині він почув сильний жіночий крик з маршових сходів під`їзду, після даного крику відчув сильний удар об вхідні двері своєї квартири. Почувши зазначений шум, він вирішив вийти з квартири та подивитися що сталося. Підійшовши до вхідних дверей він відчинив замки, однак відразу двері не міг відчинити, так як щось заважало це зробити. Та коли він зі всієї своєї сили відштовхнув двері, то відразу почув сильних грохот сусідніх дверей, що вели до квартири АДРЕСА_6 , в якій мешкає ОСОБА_6 . Відкривши повністю свої вхідні двері, на сходовій площадці лежачою у крові він побачив свою дружину ОСОБА_7 , біля якої на відстані близько 50 см, на підлозі лежав закривавлений кухонний ніж, довжиною приблизно 25 см. У дружини кров текла також і з рота, в крові була уся її одежа, кров була на підлозі. Він намагався прослухати у дружини пульс, но начебто його не було. Тоді він побіг викликати швидку медичну допомогу та співробітників поліції. Через 20 хвилин приїхав син ОСОБА_6 , відчинив двері своєї квартири, в якій була ОСОБА_6 . Коли її вивели, вона нічого не пояснила, але кров на ній знайшли сліди крові. Зазначив, що із сусідкою ОСОБА_6 дружина не конфліктовала, обходила її стороною, бо лякалася, добре розуміючи, що вона не в розумі. Це було добре відомо багатьом сусідям, бо ОСОБА_6 вела себе не адекватно, за рік до цих подій побила машину сусіду, після чого її госпіталізували у психіатричну клініку. Бували випадки, що вона кричала сусідям, що вб`є їх, приріжить ножем, гонялася із ножем за сусідом. Потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов на загальну суму 49500 гривень. Зі слів потерпілого вказані витрати він поніс в зв`язку із похованням та помінанням потерпілої ОСОБА_7 .
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані під час судового розгляду докази, суд приходить до наступного.
Так, обставини щодо суспільно небезпечного діяння, які викладені у постанові суду, крім показів потерпілого ОСОБА_4 підтверджуються також наступними доказами, що були досліджені у судовому засіданні.
Так, з показів допитаного, як свідка, сина ОСОБА_6 . ОСОБА_9 , встановлено, що 17.05.2020 року, приблизно о 09.20 годині, він вийшов з дому та разом із товаришем відвідав перукарню, мати залишалась вдома у нормальному настрої. В цей же день, приблизно об 11.31 годині, йому на мобільний телефон зі свого мобільного телефону зателефонувала мати та повідомила, що вона тільки що вбила сусідку з квартири АДРЕСА_2 , та попросила щоб син не повертався додому, в цей момент голос матері був схвильований. Підбігши додому, він побачив співробітників патрульної поліції, далі він зайшовши до під`їзду та піднявшись на другий поверх, де на підлозі у крові він побачив тіло своєї сусідки з квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_7 , біля якої лежав ніж зі слідами крові. Він впізнав, що це ніж із його кухні, приблизно 35 см з чорним пластиковим руків`ям. Зайшовши до своєї квартири, ОСОБА_9 побачив свою мати, вона палила та була вже повністю вдягнена. З нею він не про що не говорив. Зрозумів, що в квартирі до нього ще сторонні особи не були. Взявши її документи, він вивів мати з квартири до співробітників поліції. Свою мати ОСОБА_6 він може охарактеризувати як добру та трудолюбиву людину, однак останнім часом вона вела себе дуже дивно, бувало, що казала якусь нісенітницю ні з чим не пов`язану, постійно говорила, що вона в чомусь права, а що не праві сусіди будинку та таке інше. За рік до цього вона побила машину сусіду, її госпіталізували в психіатричну лікарну, а після виписки прописали пожиттєво приймати ліки. Після цього вона поїхала до родичів, а потім повернулася додому. Останнім часом у матері були нервові зриви через те, що вона сумувала в зв`язку із смертю племінника та матері. Також свідку відомо, що з ОСОБА_7 у матері були словесні перепалки, але не суттєві.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 17.05.2020 року він разом із ОСОБА_11 здійснювали патрулювання міста у складі екіпажу Управління патрульної поліції. Під час виконання патрулювання надійшло повідомлення чоловіка про те, що під час конфлікту між його дружиною та сусідкою його дружині загрожували ножем. Прибувши в під`їзд за місцем виклику на сходовому майданчику вони побачили тіло жінки. На місці події був чоловік жінки, який і здійснив виклик, лікар, який констатував смерть потерпілої, біля жінки лежав не маленький за розміром кухонний ніж. Тіло потерпілої лежало ногами в бік двері ОСОБА_6 . Сліди крови були на підлозі та дверях квартири ОСОБА_6 . Поліцейські почали шукати ОСОБА_6 , яку чоловік вважав причетною до вбивства дружини, стукали у її двері, але двері їм не відчиняли. Через деякий час прийшов син ОСОБА_6 , власними ключами відкрив двері квартири, сказав, що його мати вдома та вивів її. При цьому руки ОСОБА_6 були значно забруднені кров`ю, кров була на її одязі, вона вела себе спокійно, проте несла несинитницю.
Аналогічні покази надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 .
З рапорту чергового інспектору Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 17.05.2020 року встановлено, що 17.05.2020 р. об 11 год. 46 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.05.2020 року об 11 год. 46 хв. за адресою: АДРЕСА_4 , в під`їзді на 2-му поверху біля квартири АДРЕСА_2 , виявлений труп ОСОБА_7 зі слів чоловіка ОСОБА_7 відбувся конфлікт із сусідкою з квартири АДРЕСА_6 , яка нанесла два ножевих поранення в брюшну поласть та підключинчою ділянкою зліва. На місці три екіпажу поліції.
З протоколу огляду місця події від 17.05.2020 року, період часу з 13 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв., на сходовому майданчику 2-го поверху підїзду № НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_4 біля дверей квартири АДРЕСА_2 , було виявлено труп жінки, ближче до квартири АДРЕСА_6 знаходиться предмет, схожий на ніж із плямами бурого кольору. Крім того, біля трупу знайдено сумку із речами, в тому числі із гаманцем та мобільним телефоном. Сліди бурого кольору знайдені на підлозі та дверях до квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_6 .
З протоколу затримання від 17.05.2020 року встановлено, що в присутності понятих о 12 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_4 , було затримано ОСОБА_6 , було здійснено обшук затриманої особи, під час якого вилучено пальто, кофту, джинси, ботинки, мобільний телефон «Nomi».
З висновку судово-медичної експертизи №10-12/960-0 від 19.06.2020р. вбачається, що на тілі потерпілої ОСОБА_7 встановлено три проникаючі колото-різані поранення, а саме:
- поранення № 1, що бере початок раною на 12см ліворуч від умовної серединної лінії тіла, на 5см вниз від ділянки проекції середини лівої ключиці та на 125см верх від рівня підошовної поверхні стоп, проходить в товщі м`яких тканини грудей (жирової клітковини та м`язів), а далі проникає в ліву плевральну порожнину в другому міжребер`ї по передній пахвовій лінії з ушкодженням міжреберних м`язів, проходить в паренхимі верхньої частки лівої легені та йде в вглиб до кореня легені, де закінчується; рановий канал направлений зверху вниз, зліва направо та спереду назад, загальною довжиною 13 см;
- поранення № 2, що бере початок раною на лівій бічній поверхні грудної клітки в 5-му міжребер`ї по задній пахвовій лінії, на 33см ліворуч від умовної серединної лінії та на 119см вверх від рівня підошовної поверхні стоп, проходить в товщі м`яких тканин (жирової клітковини та м`язів), а далі проникає в ліву плевральну порожнину в шостому міжребер`ї по середній пахвовій лінії, з ушкодженням міжреберних м`язів, проходить наскрізь нижню частку лівої легені та закінчується в ділянці кореня легені з ушкодженням одної з гілок легеневої артерії; рановий канал направлений дещо зверху вниз, ззаду наперед, зліва направо, загальна довжина його складає 15см;
- поранення № 3, що бере початок раною на передній поверхні живота праворуч, на 9см праворуч від умовної серединної лінії, на 4см вниз від проекції правої реберної дуги по правій середньоключичній лінії та на 97см верх від рівня підошовної поверхні стоп, проходить в товщі жирової клітковини та м`язів живота на протязі 9,5см, проникає в черевну порожнину з ушкодженням очеревини та закінчується в черевній порожнині без ушкоджень її органів; рановий канал направлений зверху вниз, зліва направо, спереду назад, загальною довжиною 9,5см на рівні проникнення в черевну порожнину.
Вказані проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота утворились внаслідок дії, вірогідніше за все одного й того ж, одностороннєгострого, плоского, типу клинка ножа, предмета, що мав колюче-ріжучі властивості, лезо середньої гостроти та обух «П»-подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами, індивідуальні особливості якого не відобразились. Найбільша ширина зануреної частини клинка цього предмета при утворенні поранення № 1 була близько 3,3см, а довжина частини, що занурилась - не менше 13см, при утворенні поранення № 2 була близько 3,3см, а довжина частини, що занурилась - не менше 15см, при утворенні поранення № 3 була близько 3,1см, а довжина частини, що занурилась - не менше 9,5см (без урахування екскурсії грудної клітки та живота).
Вказані поранення є прижиттєвими, утворились в термін не більше ніж 30 хв. до настання смерті, на що вказує характер та морфологія ушкоджень, а також дані судово-гістологічної експертизи, і в цьому проміжку часу потерпіла могла самостійно ходити по мірі декомпенсації явищ крововтрати.
Керуючись п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом № 6 МОЗ України 17.01.1995р., вказані проникаючі колото- різані поранення грудної клітки та живота мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1 та 2.1.3 «й», «к», «о» «Правил...»).
Причиною смерті ОСОБА_7 стали проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота ушкодженням судинного пучка лівої легені (гілок легеневої артерії), що призвело до розвитку масивної крововтрати, яка і стала безпосередньою причиною смерті.
Під час спричинення вказаних вище поранень, потерпіла, вірогідніше за все, знаходилась в вертикальному чи близькому до нього положенні та був обернена передньою та лівою бічною поверхнею тіла до нападника.
Враховуючи характер та морфологічні особливості встановлених на трупі ОСОБА_7 колото-різаних поранень, можна казати про те, що утворення їх внаслідок удару рукою чи ногою людини виключається.
В крові від трупа метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.
На підставі висновків судово-імунологічної експертизи №14/408-С від 18.05.2020 року встановлено групову приналежність крові від трупа ОСОБА_7 .
На підставі висновків судово-імунологічної експертизи №14/429-С від 26.06.2020 року встановлено, що на джинсових брюках ОСОБА_6 виявлена кров людини, походження якої від потерпілої ОСОБА_7 не виключається.
На підставі висновків судово-імунологічної експертизи №14/430-С від 26.06.2020 року встановлено, що на черевиках ОСОБА_6 знайдена кров людини, походження якої від потерпілої ОСОБА_7 не виключається.
На підставі висновків судово-цитологічної експертизи №15/571С/2020 від 15.07.2020 року встановлено, що на ножі виявлена кров людини, походження якої від потерпілої ОСОБА_7 не виключається.
Змістом постанови від 18.05.2020 року, 19.06.2020 року, 07.07.2020 року про визнання речовими доказами вилучених з місця події ножа та речей, а також речей, вилучених у ОСОБА_6 та передачу їх на зберігання до камери схову Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області.
Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, яке мало місце при обставинах, зазначених вище.
Так, згідно вимог ст. 18, ст. 19 КК осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.
Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК УКраїни, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.
Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.
Відповідно до дослідженого судом висновку стаціонарної амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 272 від 01.07.2020 року на час вчинення суспільно небезпечного діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_6 страждала на психічний розлад у формі шизофренії, параноїдної, що позбавляло її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тобто, у ОСОБА_6 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання у виді шизофренії, параноїдної), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність усвідомлювати свої дії та керувати ними).
Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутню у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.
З врахуванням вказаних обставин суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме протиправного заподіяння смерті іншій людині, у стані неосудності та, як наслідок, необхідність застосування щодо останньої примусових заходів медичного характеру.
Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що вона раніше не судима, розлучена, не працює, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває.
Згідно довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР ОСОБА_6 на протязі останніх п`яти років за медичною допомогою в КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не зверталася, в 2018 році перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3».
З медичної карти хворої № 5289 КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», інформація з якої наведена в амбулаторній судово-психіатричній експертизі № 272 від 01.07.2020 року, судом встановлено, що з 25.08.2018 року по 15.09.2018 року ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в 1-му психіатричному відділенні з діагнозом: шизофренія, період нагляду менше року. До стаціонару доставлена БМД з рапортом поліції, де вказано, що ОСОБА_6 «підійшла до автівки та розбила скло пляшкою... Жінка поводить себе неадекватно, викидає речі з балкону (скляні пляшки, банки, залізні приладдя)...». 05.09.2018 року ОСОБА_6 виписалася з відділення у супроводі сина за власним бажанням. Після виписки зі стаціонару до психіатра за медичною допомогою не зверталася, підтримуючого лікування не приймала.
Вдруге госпіталізована до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3»після події правопорушення, в якому її підозрюють. З медичної карти № 2129 стаціонарного хворого з КНП ХОР «ОКПЛ № 3» на ім`я підекспертної відомо, що 17.05.2020 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, ОСОБА_6 була доставлена до стаціонару о 21.35 год. З запису лікаря приймального відділення відомо, що виказує маячні ідеї, що всі налаштовані проти неї. В психічному стані: контакт малопродуктивний, відповіді не по суті, мислення розірване, багатомовна. Висловлює маячні ідеї. Вважає себе психічно здоровою. Під час первинного огляду в відділені вказане, що госпіталізується в зв`язку з неадекватною, агресивною поведінкою до оточуючих на тлі маячних переживань, вбила сусідку. В психічному стані: погляд насторожений. Напружений, підозріла. Кожне питання обговорює, зісковзує на маячне трактування будь-яких подій, звинувачує сусідів у смерті матері. Повідомляє, що нею керують віщи сили. Мислення аморфне, розірване. Висловлює ідеї переслідування, випробовує нюхові, а судячи з висловлювань, слухові галюцинації. Емоційно холодна. Критики немає. Під час лікування та спостереження в відділені в щоденникових записах в психічному стані пацієнтки описані малопродуктивний контакт, загальмованість, напруженість, негативистичность, емоційна невиразність з епізодами, коли озлоблюється, структурно- логічні порушення мислення, галюцинаторно-параноїдна симптоматика, зниження інтелекту та пам`яті, повна відсутність критики.
На підставі довідки від 19.05.2020 року КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» та копії ухвали Москвського районного суду м.Харкова від 19.05.2020 року ОСОБА_6 з 17.05.2020 року перебуває в психіатричному стаціонарі з діагнозом: шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу, в примусовому порядку.
Крім того, відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 272 від 01.07.2020 року ОСОБА_6 на теперішній час відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру- госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно дост. 18 КК України, суб`єктом злочину є фізична осудна особа.
Згідно ч.2ст.19 КК України,не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом,перебувалав стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особиза рішенням суду можутьбути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4)госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2ст. 513 КПК України.
Відповідно до ч.1ст. 513 КПК Українипід час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
При цьому, при виборі виду примусових заходів медичного характеру суд оцінює суспільну небезпеку хворого та керується принципом необхідності і достатності для попередження скоєння хворим повторного суспільно небезпечного діяння. Ступінь суспільної небезпеки психічно хворого визначається на підставі аналізу тяжкості вчиненого діяння і типу його суспільної небезпеки (активний тип чи пасивний).
Першою ознакою, що впливає на вибір виду примусового заходу медичного характеру, є тяжкість діяння. Так, дії, спрямовані проти життя та здоров`я громадян, свідчать про ступінь особливої суспільної небезпеки психічно хворого, за яким встановлюється верхня межа суворості нагляду.
Для визначення виду примусового заходу медичного характеру суд приймає також до уваги ступінь суспільної небезпеки розладу психіки, як і тяжкість скоєного.
В справі № 158/3106/18 від 04.12.19 року Верховний Суд висловив позицію: «Висновок експерта не має наперед встановленої сили для суду та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 94 КК, обрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.»; «П. 5 ч. 1 ст. 513 КПК покладає саме на суд обов`язок під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, у разі застосування таких заходів, визначати їх вид. Визначаючи тип психіатричної лікарні, в яку необхідно помістити неосудну особу, суд повинен виходити не тільки з її психічного стану, а й з характеру вчиненого нею суспільно небезпечного діяння».
Верховний Суд по справі № 51-5807км18 від 30.05.19 року висловив позицію, що «Статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання. Колегія суддів звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності».
За роз`ясненнями, що містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" від 03 червня 2005 року слідує, що для визначення, відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 94 КК України типу психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру, вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Психіатричний заклад із суворим наглядом призначений для психічно хворих, які за своїм психічним станом і характером діянь становлять особливу небезпеку для суспільства, якщо брати до уваги великий ризик скоєння ними агресивних дій проти життя інших осіб. Це психічно хворі, що вчинили суспільно небезпечні діяння, пов`язані з посяганням на життя інших осіб або особи.
Доходячи висновку про застосування відносно ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, суд врахувує, що ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечні діяння, яке підпадає під ознаки особливо тяжкого суспільно небезпечного діяння, а також досліджував матеріали, які охарактеризовували психічний стан хворої ОСОБА_6 , зокрема висновок амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи№ 272 від 01.07.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 страждала та, на даний час страждає на шизофренію параноїдна форма, безперервний тип перебігу, та не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент вчинення дій, що мали місце 17.05.2020 року.
На важливість висновку експерта в таких категоріях справ, звертав увагу і Європейський суд по правам людини (справа «Ходжич проти Хорватії» (заява №28932/14), де Суд зазначив: «У такій складній сфері як психічний стан людини і передбачення того, наскільки небезпечною може бути ця людина, важко оскаржити висновок експерта без допомоги іншого експерта.».
Судом установлено, що прояви такого психічного розладу у ОСОБА_6 спостерігались і в минулому, на що вказують покази, надані потерпілим ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_12 , інформація з історії хвороби № 5289 КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» про підстави госпіталізації ОСОБА_6 з 25.08.2018року по 15.09.2018 року до психіатричного стаціонару з діагнозом: шизофренія, в звязку з протиправною поведінкою по відошенню до сусідів.
Таким чином, аналізуючи вищезазначені та встановлені судом обставини, суд вважає, шо за своїм психічним станом і характером діяння, вчиненного ОСОБА_6 , остання на теперішній час потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, що узгоджується і з висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 272 від 01.07.2020 року.
Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню, оскільки остання вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і до неї можливо застосувати примусові медичні заходи у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, оскільки за своїм психічним станом та характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння вона і на теперішній момент не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідність до положень ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані відповідно до ухвал слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.05.2020 року та 20.05.2020 року у вигляді арешту на майно, яке визнано по справі речовим доказом, в звязку із вирішенням долі речових доказів скасувати.
Положеннями ч.1 ст.128 КПК України передбачено право особи, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, що передбачено ч. 1 ст.129 КПК України.
З врахуванням наведених вище вимог КПК України, приймаючи до уваги, що потерпілим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні було пред`явлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди на суму 49500 грн. до ОСОБА_6 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, в той час, як відповідати за завдану нею шкоду повинні відповідати фізичні чи юридичні особи, які за законом несуть цивільну відповідальність за завдану такою особою шкоду, а також в зв`язку із недоведеність заявлених ОСОБА_4 у позові позовних вимог, в задоволенні позову суд відмовляє.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності підстав для покладання на неї наявних по справі судових витрат в зв`язку з проведенням судових експертиз суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 292, 512, 513, 516 КПК України, ст.ст.18,19,93,94 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді поміщенняи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, скасувати з часу доставки (прийому) ОСОБА_6 до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Після набрання ухвалою законної сили долю речових доказів по справі, що перебувають на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, вирішити наступним чином: речі що належать потерпілій ОСОБА_7 , а саме куртка з плащової тканини білого кольору, светр з бавовняного трикотажу блакитного кольору, бюстгальтер білого кольору, штани чорного кольору, труси темно - червоного кольору, кросівки білого кольору, шкарпетки білого кольору, сумка жіноча з нашаруванням речовини бурого кольору, мобільний телефон ТМ «Nokia», предмет зовні схожий на дужку від окуляр з нашаруванням речовини бурого кольору - повернути чоловіку потерпілої ОСОБА_4 ; вилучені при затриманні у ОСОБА_6 пальто чорного кольору, чорну кофту на блискавці, джинси жіночі синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, жіночі ботинки сірого кольору, мобільний телефон чорного кольору TM «Nomi» - повернути ОСОБА_6 ; вилучений на місті події ніж з нашаруванням речовини бурого кольору повернути власнику ОСОБА_12 ; змив речовини бурого кольору з дверей кв. АДРЕСА_2 ; змив речовини бурого кольору з кв. АДРЕСА_6 ; змив речовини бурого кольору зі стіни біля кв. АДРЕСА_2 ; змив речовини бурого кольору з підлоги біля кв. 173-174 знищити.
Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані відповідно до ухвал слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.05.2020 р. та 20.05.2020р. після набрання ухвалою законної сили вважати скасованими.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 49 500 грн. відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали негайно вручається прокурору та учасникам судового провадження.

Головуючий - суддя ОСОБА_1