Справа № 199/2153/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю володільця майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №00000035, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2021 року до суду надійшло вищезазначене клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна. Клопотання обґрунтовано тим, що 15 березня 2021 року до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від працівників Управління патрульної поліції про те, що за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 22 було зупинено автомобіль «Peugeot» 406 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , при перевірці транспортного засобу було виявлено, що свідоцтво про його реєстрацію має ознаки підробки. 16 березня 2021 року було оглянуто та вилучено вищевказаний автомобіль, і дізнавачем було винесено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом та вирішено питання його про зберігання. Враховуючи викладене, дізнавач СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що вищезазначений автомобіль «Peugeot» 406 д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі від автомобіля є предметом кримінального правопорушення, а тому просить суд задовольнити дане клопотання і постановити ухвалу щодо накладення арешту для проведення ряду експертиз та проведення слідчих (розшукових) дій. За викладених обставин дізнавач просив задовольнити його клопотання про арешт зазначеного майна.

У судове засідання дізнавач та/або прокурор не з`явились, натомість від дізнавача надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність, а також про підтримання заявленого клопотання в повному обсязі.

Володілець майна в судовому засіданні просив відмовити в заявленому клопотанні, оскільки вважає його необґрунтованим та таким, що порушує його майнові права щодо даного автомобіля.

Дослідивши матеріали клопотання дізнавача, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000035, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.4 КК України, за фактом того, що 15.03.2021 року до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від працівників Управління патрульної поліції про те, що було зупинено вищевказаний автомобіль, при огляді якого виявлено ознаки підробки свідоцтва про його реєстрацію (ЖЄО №7289). (а.с.3, 5)

16 березня 2021 року за адресою м. Дніпро, вул. Калинова, 22 в період часу з 00 годин 55 хвилин по 01 годину 20 хвилин було оглянуто та вилучено автомобіль марки «Peugeot» 406, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключі від авто. (а.с. 6-8,10).

Судом встановлено, що відповідно до постанови дізнавача від 16.03.2021 року вилучений автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №00000035 та залишено для зберігання на території ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. (а.с. 4)

Відповідно до ст.131 ч.2 п.7 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно до ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як визначено ст.170 ч.3 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені вище.

Відповідно до ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Також, ст.173 ч.2 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На підставі вищевикладеного, незважаючи на винесення дізнавачем постанови про визнання вищезазначеного автомобіля «Peugeot» 406, д.н.з. НОМЕР_1 , ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 речовими доказами, суд не вбачає підстав для визнання цього майна таким, що відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, оскільки матеріали клопотання на даний час не містять жодних належних доказів, які б свідчили про те, що зазначений автомобіль, ключі від нього або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що підлягають встановленню у цьому кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.4 КК України. При цьому, сама лише наявність у працівника поліції підозри в підробці свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 за відсутності інших переконливих та належних доказів цього, зокрема встановлених під час дізнання шляхом отримання висновку спеціаліста або інформації з сервісного центру МВС про підробку вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та/або невідповідність зазначених в свідоцтві даних щодо транспортного засобу, його власника тим, що містяться в базі даних сервісного центру МВС, не можуть слугувати беззаперечною підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, який передбачає обмеження власника або володільця цього майна права володіти, користуватися та розпоряджатися ним.

Також дізнавачем не наведено обставин, які можуть свідчити про існування ризиків того, що володілець зазначеного транспортного засобу ОСОБА_3 може приховати, пошкодити знищити або відчужити зазначене майно, з урахуванням пояснень останнього про добросовісне набуття ним у володіння зазначеного транспортного засобу, яким він правомірно користується.

Таким чином, викладені обставини на даний час свідчать про необґрунтованість поданого клопотання про арешт майна, яке з цих підстав задоволенню не підлягає.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.107, 110, 131, 132, 170-173, 237 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №00000035, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 ч.4 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1