Номер провадження 11-кп/816/685/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Сексуальне насильство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/16349/19за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнаного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 153 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити - без змін, але не більше чим до 12 квітня 2021 року.

На вказаний вирок, обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга і апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження та справа призначена до розгляду на 28 травня 2021 року.

Крім того, до апеляційного суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою ОСОБА_7 , строком на 60 діб.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що оскільки обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин, характер обвинувачення, відсутність міцних соціальних зв?язків, особисте знайомство з учасниками провадження, а тому є всі підстави для висновку, що жодний менш суворий запобіжний захід, а ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вислухавши доповідь судді, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти клопотання прокурора, прокурора, який підтримав заявлене клопотання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в клопотанні, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

За приписами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час існує вирок, що не набрав законної сили, яким обвинуваченого судом першої інстанції було визнано винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину, об?єктом посягання якого була статева недоторканість малолітньої особи та суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Колегія суддів зазначає, що зміст вироку містить певний обсяг доказів, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до переконання про обґрунтованість пред?явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 4 ст. 152 КК України.

Даний висновок узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Крім того, із вироку вбачається, що обвинувачений вчинив злочин щодо малолітньої доньки своєї співмешканки, тобто особи, що спільно проживала з ними і внаслідок свого віку не могла здійснити ефективний свій захист.

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Під час розгляду справи, як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, існують та підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , не зменшилися, та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Колегія суддів ставиться критично до позиції сторони захисту щодо не доведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про наявність ризиків об`єктивно спростовує доводи захисника та обвинуваченого про недоведеність обвинувачення та ризиків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, на переконання колегії суддів і призначене обвинуваченому покарання може посилити процесуальні ризики, оскільки воно є досить тривалим.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення щодо обраного раніше запобіжного заходу.

Отже, колегія суддів вважає, що строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 має бути продовжений.

На підставі викладеного та керуючись статтями 376, 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді триманні під вартою ОСОБА_7 , строком на 60 діб задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 14.00 години 05 червня 2021 року, включно.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4