Провадження № 1-кс/522/112/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2019 року, в рамках кримінального провадження № 0001584 від 23.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, в частині накладення арешту шляхом заборони розпорядження приміщеннями 20-го (технічного) поверху, а саме належну їй квартиру АДРЕСА_1 .

Заявник в судове засідання не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, у якій вказала, що підтримує клопотання та просить його розглянути за її відсутності.

З клопотання вбачається, що 10 січня 2019 р. слідчий суддя Приморського суду м. Одеси розглянувши клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001584 від 23.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, ухвалив накласти арешт, заборонити відчуження, розпорядження та користування приміщеннями 20-го (технічного) поверху за адресою АДРЕСА_2 , крім випадків здійснення робіт, необхідних для забезпечення експлуатації всього будинку (проведення ремонту обладнання, перевірка обладнання, тощо).

06 лютого 2019 р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Одеського апеляційного суду, розглянувши апеляційну скаргу власників арештованого майна, ухвалила скасувати ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 січня 2019 р. та постановила нову ухвалу - «накласти арешт шляхом заборони розпорядження приміщеннями 20-го (технічного) поверху об`єктами нерухомого майна у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001584 від 23.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України».

27.12.2019 року слідчим суддею Приморського райсуду м. Одеси частково задоволено клопотання слідчого та продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001584 від 23.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України до 23.06.2020 року.

23.06.2020 року строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001584 від 23.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України закінчився.

27.07.2020 року до Приморського райсуду м. Одеси надійшло клопотання слідчого Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001584 від 23.06.2018 року.

28.07.2020 року слідчим суддею Приморського райсуду м. Одеси відмовлено в задоволенні клопотання.

Таким чином, на цей час строк досудового розслідування закінчився, його продовження неможливе, і як наслідок, неможливе проведення будь-яких слідчих, розшукових дій, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Зазначене виключає можливість подальшого арешту майна.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Розглянувши клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 173-174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.10.2019 року, в рамках кримінального провадження № 0001584 від 23.06.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 3 КК України, в частині накладення арешту шляхом заборони розпорядження приміщеннями 20-го (технічного) поверху, а саме належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

16.02.2021