Справа № 676/536/21
Номер провадження 1-кп/676/208/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

провівши відкрите підготовче судове засідання в залі судових засідань в м. Кам`янці Подільському у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 10 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710, по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, непрацюючої, на утриманні перебуває малолітня дитина, раніше не судимої, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2021 року з Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшли матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 10 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, захисник зазначив, що в обвинувальному акті невірно зазначено потерпілим АТ «Райффайзен Банк Аваль», оскільки ОСОБА_5 , не будучи службовою особою, заволоділа коштами ОСОБА_6 .

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що його необхідно повернути прокурору, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, окрім іншого, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч.2 ст.9 КПК України передбачає обовязок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що помякшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Крім того, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві», суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у пункті 3 (а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно й детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у п. 59 справи «Матточчіа проти Італії» (рішення від 25 липня 2000 року, заява №23969/94) зазначає, що пункт 3 (а) ст.6 Конвенції вказує на необхідність приділяти особливої уваги до повідомлення особи про обвинувачення; деталі злочину відіграють вирішальну роль у кримінальному процесі, тому що саме з моменту вручення обвинувального акту підозрюваний офіційно повідомляється про фактичні та юридичні підстави для його обвинувачення (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Камасінські проти Австрії» від 19 грудня 1989 року, серія А, №168, п.79). Обвинувачений має бути повідомлений негайно і детально про причину обвинувачення, тобто реальні факти проти нього, які становлять основу обвинувачення, та про характер обвинувачення, а саме правову кваліфікацію цих фактів. Суд нагадує, що в кримінальних справах вимога надання повної та докладної інформації стосовно обвинувачення проти підсудного є суттєвою передумовою для забезпечення справедливого провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року, заява №25444/94, п. 51-52).

З огляду на те, що обсяг детальної інформації, про яку йдеться у цьому положенні, змінюється залежно від конкретних обставин кожної справи, у будь-якому разі обвинуваченому має надаватися достатня інформація, необхідна для того, щоб повністю зрозуміти ступінь висунутого проти нього обвинувачення з метою підготовки належного захисту. У зв`язку з цим достатність інформації має оцінюватися згідно з пунктом 3 (b) ст.6 Конвенції, який надає кожному право на необхідний час та заходи щодо підготовки захисту, а також у контексті більш загального права на справедливе судове провадження, яке містить у собі пункт 1 ст.6 Конвенції (п.60 рішення у справі «Матточчіа проти Італії»).

Також, як вбачається з позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Проте, всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства України, конвенційним нормам та практиці Європейського суду з прав людини фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладено неповно та суперечливо, що призводить до порушення права обвинуваченої ОСОБА_5 бути негайно й детально проінформованою про характер і причини висунутого проти неї обвинувачення.

Так, ОСОБА_5 в узагальненому вигляді обвинувачується за ч.2 ст.191 КК України в тому, що будучи службовою особою, перебуваючи відповідно до наказу №1063-к від 24 липня 2019 на посаді головного економіста Кам`янець-Подільського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль», являючись матеріально відповідальною особою, яка згідно з посадовою інструкцією головного економіста Кам`янець-Подільського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 23 жовтня 2019 року наділена адміністративно-господарськими функціями та несла повну відповідальність за збереження матеріальних та грошових цінностей, довірених їй Кам`янець-Подільським відділенням АТ «Райффайзен Банк Аваль», у невстановлений під час досудового розслідування час, 29 січня 2020 року, перебуваючи в приміщенні Кам`янець-Подільського відділення АТ Райффайзен Банк Аваль», що по вул. Огієнка, 55, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, прийняла рішення про незаконне заволодіння грошовими коштами, які належали АТ «Райффайзен Банк Аваль» та надані згідно кредитної справи, оформленої на ім`я ОСОБА_6 , без відома останнього, з метою використання їх в подальшому на власний розсуд.

Реалізовуючи свій злочинний намір на заволодіння грошових коштів, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, 29 січня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , з метою заволодіння кредитними коштами, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів - кредитної справи на ім`я ОСОБА_6 , оформила без відома останнього у Кам`янець-Подільському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль», вказану справу на отримання кредиту в розмірі 100 000 гривень, достовірно знаючи, що підстави для її оформлення відсутні.

31 січня 2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні Кам`янець-Подільського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль», що по вул. Огієнка, 55, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою заволодіння грошовими коштами, в розписці про отримання картки внесла завідомо неправдиві відомості, а саме виконала підпис від імені ОСОБА_6 та вказала його прізвище ім`я по батькові, чим підробила підпис останнього та отримала платіжну кредитну картку № НОМЕР_1 , яку відкрито за реквізитами клієнта ОСОБА_6 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 100 000 гривень.

В подальшому стороною обвинувачення детально зазначено про факти отримання готівкових коштів із рахунку ОСОБА_6 у період з 03 лютого 2020 року по 15 березня 2020 року та заволодіння коштами в загальному розмірі 95546, 50 грн.

При цьому, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, сторона обвинувачення жодним чином не конкретизувала, які-саме адміністративно-господарські функції виконувала ОСОБА_5 , якими нормативними актами вони передбачені та які-саме дії з використанням наданого їй службового становища вчинила з метою заволодіння коштами. Зокрема, зазначаючи про оформлення 29 січня 2020 року кредитної справи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в обвинувачені жодним чином не зазначено, які саме повноваження ОСОБА_5 використала, не конкретизовано, в чому полягає оформлення кредитної справи, які саме документи були підготовлені, де, яким чином та коли, таке оформлення відбулося, як і не зазначено, чи входило у повноваження останньої виготовлення документів, їх підпис тощо. Аналогічно щодо діяння, вчиненого 31 січня 2020 року не зазначено, чи входили у повноваження ОСОБА_5 питання видачі кредитних карток та оформлення відповідних документів.

Також викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення стороною обвинувачення зазначено, що ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, прийняла рішення про незаконне заволодіння грошовими коштами, які належали АТ «Райффайзен Банк Аваль» та надані згідно кредитної справи, оформленої на ім`я ОСОБА_6 , без відома останнього, з метою використання їх в подальшому на власний розсуд. Проте, зазначене формулювання не дозволяє чітко зрозуміти, кому належали кошти, у заволодінні яких обвинувачується ОСОБА_5 , адже зазначається про кошти банку, які були надані згідно із кредитною справою ОСОБА_6 , але, кому саме надані та ким, на підставі якого правочину, у обвинувальному акті не зазначається.

При цьому, в обвинувальному акті зазначено, що потерпілими у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 та АТ «Райффайзен Банк Аваль», у зв`язку з чим не зрозуміло, кому саме було спричинено шкоду кримінальним правопорушенням, адже викладаючи фактичні обставини в частині отримання готівкових коштів із рахунку ОСОБА_6 у період з 03 лютого 2020 року по 15 березня 2020 року та заволодіння вказаними коштами стороною обвинувачення лише зазначено, що своїми умисними діями ОСОБА_5 завдала майнової шкоди на загальну суму 95546, 50 грн., проте, кому саме така шкода була завдана в обвинувальному акті не зазначається.

При викладені фактичних обставин за ч.1 ст.366 КК України стороною обвинувачення також не конкретизовано які-саме адміністративно-господарські функції виконувала ОСОБА_5 при вчиненні службового підроблення. Більш того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 лише внесла як службова особа до офіційних документів завідомо неправдиві відомості в частині виконання підписів від імені ОСОБА_6 , проте, в обвинувачені жодним чином не зазначено, хто саме та за яких обставин склав та видав зазначені в обвинувачені документи.

Такими чином, на думку суду стороною обвинувачення не в повній мірі розкрито суть об`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тобто обвинувачення є незрозумілим та не конкретним, що безумовно порушує право на захист обвинуваченої та унеможливлює повний та усебічний судовий розгляд кримінального провадження в розумні строки, з урахуванням відсутності повноважень суду будь-яким чином вплинути на реалізацію права (а не виконання обов`язку) прокурора змінити обвинувачення в суді в порядку ст.338 КПК України.

Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що направлений до суду обвинувальний акт складено прокурором з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, у зв`язку з чим обвинувальний акт у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України необхідно повернути прокурору.

Керуючись ст.ст.314-315, 369-372,376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 10 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000710, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Копію ухвали надіслати сторонам обвинувачення та захисту.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець - Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1