ЄУН № 337/1524/20
Провадження № 1-кп/337/59/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)02.10.2008 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

2)19.09.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

3)22.03.2010 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

4)22.06.2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

5)03.07.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

6)22.07.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2020 року приблизно об 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «Сільпо», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, буд 30, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно взяв з ящиків магазину майно, яке належить ТОВ «Сільпо», а саме: цукерки «Ліщина», в кількості 2 кг 450 г вартістю 149 гривень 16 копійки без ПДВ за 1 кг, всього на суму 365 гривні 46 копійки без ПДВ, які поклав під свою куртку, таким чином сховавши їх. Продовжуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 пройшов повз каси та захисної рами магазину, не заплативши за товар, схований під курткою. Проте дії останнього помітив працівник магазину (охоронник), який зупинив ОСОБА_4 біля камер схову з викраденим товаром. Таким чином ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником магазину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнав, щиро розкаявся у скоєному та пояснив суду про обставини його вчинення.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В якості обставини, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимий, перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога. Суд враховує майновий стан ОСОБА_4 , який офіційно не працевлаштований, але згідно його пояснень має регулярний дохід.

Суд враховує думку прокурора, який просив суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

Із врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

-диск із відеозаписом, долучений до матеріалів кримінального провадження, - зберігати у справі;

-два пакета з цукерками, передані на зберігання представнику потерпілого, - залишити йому за належністю.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1