Справа № 304/679/21 Провадження № 1-кс/304/146/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, у володінні якої перебуває майно ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши його клопотання, подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за №0000043 від 05 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000043 від 05 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про накладення арешту на транспортний засіб марки «АУДІ 80», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , і перебував у фактичному користуванні (володінні) ОСОБА_3 , та Свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Клопотання мотивує тим, що сектором дізнання відділення поліції № 1 проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000043 від 05 червня 2021 року. Досудовим розслідуванням встановлено, що 04 червня 2021 року близько 20.50 год між населеними пунктами Т.Пасіка Раково Ужгородського району Закарпатської області працівниками відділення поліції № 1 за порушення правил дорожнього руху, було зупинено автомобіль марки «АУДІ 80», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , в якому під час поверхневого огляду на задньому пасажирському сидінні виявлено два прозорі поліетиленові пакети з речовиною, схожою на марихуану. Ініціатор клопотання зазначає, що з дотриманням вимог ст. 237 КПК України 04 червня 2021 року відповідно до повідомлення про виявлення кримінального правопорушення №1380 від 04 червня 2021 року та на підставі добровільної згоди (розписки) водія транспортного засобу ОСОБА_3 , проведено огляд транспортного засобу марки «АУДІ 80», р/н НОМЕР_1 , зареєстрованого на ОСОБА_6 , мешканця АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено два прозорі поліетиленові пакети з речовиною, схожою на марихуану, а також вказаний транспортний засіб, який поміщено на спецмайданчик відділення поліції № 1. Крім цього ОСОБА_3 направлено до Закарпатського обласного наркологічного диспансеру для медичного освідчення на стан вживання наркотичних засобів, в результаті якого встановлено, що такий знаходився у стані наркотичного сп`яніння, внаслідок вживання наркотичних речовин. Прокурор зазначає, що виявлений та вилучений транспортний засіб марки «АУДІ 80», р/н НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може містити на собі сліди вчинення такого, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також вказує на те, що зазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом відповідно до постанови від 05 червня 2021 року. Зважаючи на те, що автомобіль марки «АУДІ 80», р/н НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію є речовими доказами та мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а також з метою проведення необхідних слідчих дій та експертиз, прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені обставини.

ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просили передати автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_3 як фактичному користувачу, проти чого прокурор не заперечив.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників розгляду клопотання, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з наданих дізнавачем матеріалів, 04 червня 2021 року о 20.49 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що під час патрулювання нарядом ГРПП відділення поліції № 1 у місті Перечин за порушення правил дорожнього руху зупинено автомобіль марки «АУДІ», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , та в ході складання протоколу відносно якого у транспортному засобі за спинкою заднього сидіння виявлено два поліетиленових пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору, схожою на марихуану, вагою близько 10 г (а. с. 5).

Також з матеріалів убачається, що дану подію 05 червня 2021 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000043 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 309 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07 червня 2021 року (а. с. 4).

Матеріалами клопотання підтверджується, що за письмовою згодою водія ОСОБА_3 проведено огляд автомобіля марки «Ауді 80», червоного кольору, та згідно протоколу огляду місця події від 04 червня 2021 року з такого вилучено речовину рослинного походження, зеленого кольору, ззовні схожу на марихуану, яка упакована у поліетиленовий прозорий пакет-зіпер. Вказану речовину вилучено та упаковано до спецпакету з написами «Національна поліція України Головне слідче управління» № 4303625 з підписами понятих (а. с. 6, 7-9).

Крім цього матеріали клопотання містять протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння № 592 від 04 червня 2021 року, за висновками якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у стані сп`яніння, внаслідок вживання наркотичних речовин (марихуани) (а. с. 10, зворот).

В той же час як видно з матеріалів клопотання, автомобіль марки «AUDI 80», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Постановою заступника начальника СД відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 вилучену речовину рослинного походження, зеленого кольору, ззовні схожу на марихуану, автомобіль марки «AUDI 80», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000043 (а. с. 14, 15).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A №98).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання щодо накладення арешту на майно слід задовольнити.

Щодо клопотання фактичного володільця майна та його захисника про передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

Згідно з п. 20 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.

Порядок зберігання майна, на яке накладено арешт, врегульовано Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом ГПУ, МВС, ДПА України, СБУ, ВСУ, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125.

Вказаним порядком встановлено, що майно, на яке накладено арешт, передається в тому числі його власнику або родичу власника майна, якому роз`яснюється його відповідальність за зберігання прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання та передачі на відповідальне зберігання автомобіля марки «AUDI 80», р/н НОМЕР_1 , який належить на праві користування ОСОБА_3 , останньому, роз`яснивши йому відповідальність за зберігання прийнятого майна.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000043 від 05 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «АУДІ 80», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , та Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Транспортний засіб марки «АУДІ 80», р/н НОМЕР_1 , червоного кольору, передати на відповідальне зберігання фактичного володільця ОСОБА_3 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1