Справа № 450/2762/21 Провадження № 1-кс/450/496/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування заходу забезпечення кримінального провадження

13 липня 2021 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю: слідчого слідчого відділу ВП № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , прокурора Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Пустомити клопотання слідчого слідчого відділу ВП № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перемишлянського відділу Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 357 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000445 від 02.07.2021 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави,

яке надійшло на розгляд слідчого судді 13.07.2021 року,

встановив:
суб`єкт звернення просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження - м. Бібрка, Перемишлянський район, Львівська обл.; місце проживання - АДРЕСА_1 ; громадянин України) запобіжний вигляд у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб; визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних, тобто 53 тис. 580 грн.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили суд його задоволити з наведених у письмовому клопотанні підстав.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 клопотання слідчого заперечила, вважає що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт, в цьому випадку, усунене ризики визначені законом.

Проаналізувавши матеріали клопотання судом встановлено такі обставини:

приблизно о 23 год. 28 червня 2021 року ОСОБА_5 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, через незачинені вхідні двері проник в квартиру ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), звідки таємно повторно, скориставшись відсутністю інших осіб, викрав належний на праві власності ОСОБА_8 ноутбук марки «Toshiba» вартістю 6 тис. 500 грн., та покинув з ним квартиру, не будучи поміченим іншими особами.
Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 23 год. 45 хв. 6 липня 2021 року ОСОБА_5 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, через незачинені вхідні двері проник в будинок ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ), та скориставшись відсутністю інших осіб, таємно повторно викрав належні на праві власності ОСОБА_9 сумку вартістю 300 грн., в якій знаходились паспорт громадянина України та посвідчення про загальнообов`язкове соціальне страхування на ім`я ОСОБА_9 , 2 банківські картки «Ощадбанку», зарядний пристрій марки «Samsung» до мобільного телефону вартістю 240 грн. та готівку у сумі 400 грн., після чого його дії були викриті потерпілою та її чоловіком ОСОБА_10 .
Незважаючи на це, ОСОБА_5 , тримаючи у руках вищезазначену сумку з відповідними речами, почав втікати з квартири, однак у рамках безпосереднього переслідування був затриманий ОСОБА_10 на проїзній частині вул. Галицька (м. Бібрка).
02.07.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000445 внесені відповідні відомості про вчинення кримінальних правопорушень передбачених за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 357 КК України.

13.07.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 357 КК України.

У відповідності до ч. 4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 186 КК України є тяжким злочином, ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 357 КК України є кримінальним проступком, ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 357 КК України є нетяжким злочином.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою; за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v.Belgiu (Клоот проти Бельгії), §44).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому діянь підтверджується отриманими у провадженні доказами, які надані слідчим та долучені до клопотання.

Протоколом огляду місця події від 07.07.2021 року підтверджується факт вилучення в підозрюваного за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 АДРЕСА_3 , паспорта та посвідчення про загальнообов`язкове соціальне страхування на ім`я ОСОБА_9 , 2 банківські картки «Ощадбанку», зарядний пристрій марки «Samsung» та готівку в сумі 400 грн.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , неодружений, є повною сиротою, не працює, вчинив низку адміністративних правопорушень, передбачених ст. 51 та ст. 178 КУпАП, раніше судимого 19.09.2012 року Якимівським районним судом Запорізької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 1 рік, 10.11.2014 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць ( з застосуванням ст. 69 та ч. 1 ст. 71 КК України), 25.03.2018 року Перемишлянським районним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці (із застосуванням ст.71, 81 КК України; відбув 8 грудня 2020 року), слідчий суддя бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в цьому кримінальному провадженні, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а також слідчий суддя погоджується із слідчим та прокурором у тому, що існують достатні підстави вважати, що існує ризик того, що підозрюваний матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на свідків, може переховуватись від органів досудового розслідування чи вчинить інше кримінальне правопорушення, може вжити заходів з метою переховування від суду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

Крім того, стосовно ОСОБА_5 на розгляді в Перемишлянському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України.
Щодо підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджена зазначеними у клопотанні доказами, в також наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу. А відтак, слідчий суддя приходить до висновку щодо підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд вважає необхідним визначити підозрюваному заставу у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (47580,00 грн.), що відповідає п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Запропонований слідчим розмір застави не може бути визначений, оскільки на думку суду є надто великим для підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 233-236, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
клопотання слідчого слідчого відділу ВП № 6 Львівського РУП ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу задоволити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з 13.07.2021 року до 11.09.2021 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 47580,00 грн (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят грн. 00 копійок).

Роз`яснити ОСОБА_5 , що він має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі. У випадку внесення застави у встановленому цією ухвалою розмірі ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти негайно.

У випадку внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 буде покладено обов`язки:

прибувати до слідчого та суду із встановленою періодичністю, визначеною слідчим чи суддею;

не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 11.09.2021 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Ухвала суду в частині взяття під варту підлягає виконанню негайно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ Львівська установа виконання покарання № 19 для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1