КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 29 квітня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року,

за участі: представника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , накладено арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- грошові кошти номіналом 100 долар США в кількості 2 500 купюр на загальну суму 250 000;
- купюри номіналом 100 та 50 євро в кількості 413 шт. на загальну суму 3105.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в які просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає, що незаконність ухвали слідчого судді полягає в неповноті з`ясування обставин події під час судового розгляду, ігноруванні доводів і доказів адвоката та істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_5 не має процесуального статусу в кримінальному провадженні, не викликався та не допитувався як свідок, відповідно, не має статусу підозрюваного, однак є особою, права та законні інтереси якої обмежується під час досудового розслідування. Окрім того, його зв`язок із фігурантами кримінального провадження та не підтверджується жодними доказами. Законність зберігання ОСОБА_5 грошових коштів у відповідній сумі в приміщенні власного будинку цілком доведено та не спростовано, джерело їх походження повністю підтверджено відповідними доказами.
В судове засідання прокурор не з`явився, 05 квітня 2021 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 05 листопада 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000184, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 313 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше листопада 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з корисливих спонукань, в порушення вимог Законів України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 спільно та по взаємній згоді між собою, керуючись при цьому корисливою метою, створили та очолили організовану злочинну групу.
Вказані особи, попередньо умисно та добровільно зорганізувались у організовану злочинну групу для вчинення особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а також прекурсорів, переслідуючи єдиний план злочинних дій. Згідно цього плану було налагоджено незаконне виготовлення наркотичного засобуметадону, психотропних речовин амфетаміну, МДМА, особливо небезпечної психотропної речовини PVP, та прекурсору фенілнітропропену, визначене місце їх незаконного виготовлення, зберігання, а також їх передача від одного співучасника злочину іншому, місця незаконного придбання з метою подальшого збуту психотропної речовини амфетамін, особливо небезпечної психотропної речовини - PVP та прекурсору фенілнітропропену, а також збут зазначених психотропних речовин прекурсорів, підтримання постійного зв`язку між членами злочинної групи. Розроблений ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 план злочинних дій спрямований на отримання матеріальної вигоди від незаконного виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту та збут речовин, обіг яких заборонений та обмежений, був відомий всім членам організованої групи. Під час злочинної діяльності кожен з учасників організованої групи діяв спільно та узгоджено з іншими її учасниками відповідно до відведених їм злочинних ролей, підкоряючись під час злочинної діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , що виразилось у свідомому, беззаперечному виконанні усіх їх вказівок.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, щодо кримінально-протиправної діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який виконував функції переведення в готівкові кошти криптовалюти Біткоїну у здобутих від збуту наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів у національну валюту гривню, євро та долари США, що підтверджується протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтролю №429 т від 25.01.2021 року, а також протоколом обшуку від 10.03.2021 року за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено майно,а саме: грошові кошти номіналом 100 долар США в кількості 2 500 купюр на загальну суму 250 000; купюри номіналом 100 та 50 євро в кількості 413 шт. на загальну суму 3105; предмет схожий на гвинтівку із маркуванням НОМЕР_1 ; набої в картонній коробці в кількості 5 шт., яке в подальшому постановою слідчого від 11 березня 2021 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000184.

16 березня 2021 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року клопотання задоволено частко, накладено арешт на грошові кошти номіналом 100 долар США в кількості 2 500 купюр на загальну суму 250 000; купюри номіналом 100 та 50 євро в кількості 413 шт. на загальну суму 3105. В іншій частині клопотання відмовлено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею місцевого суду зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000184 про накладення арешту на грошові кошти, які вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки воно відповідає критеріям, визначених в ст. 98 КПК України.
Як вважає колегія суддів, слідчим суддею під час розгляду клопотання з`ясовано обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірено співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, посилання апелянта на те, що слідчим суддею безпідставно та всупереч вимогам ст. 170 КПК України накладено арешт на вилучене майно, яке належить ОСОБА_5 , не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Окрім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як убачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Твердження представника про те, що ОСОБА_5 не перебуває в статусі підозрюваного, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України не вимагають наявності обґрунтованої підозри щодо особи. У клопотанні зазначено мету накладення арешту збереження речових доказів, що не передбачає вручення підозри.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджено достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти номіналом 100 долар США в кількості 2 500 купюр на загальну суму 250 000; купюри номіналом 100 та 50 євро в кількості 413 шт. на загальну суму 3105, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_20 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/9904/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_21
Провадження № 11сс/824/2453/2021 Доповідач ОСОБА_20
Категорія ст.170 КПК