Справа № 729/413/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/436/21
Категорія - ч. 3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулачківці, Снятинського району, Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави за проведення експертиз 4 396 гривень 28 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду з підстав істотного порушення норм кримінального процесуального закону. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судовий розгляд було проведено поверхнево без всебічної та повної перевірки обставин. Вважає, що було порушено його право на захист під час досудового розслідування.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить допитати свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скасувати вирок суду щодо нього, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Зазначає, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ним крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, інших приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди, оскільки він часто бував у гостях ОСОБА_11 , того дня зайшов у будинок потерпілої лише в пошуках цивільної дружини, і замок не зривав у зв`язку з його відсутністю. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують право власності на будинок АДРЕСА_2 . Крім того, апелянт просить взяти до уваги знаходження на його утриманні непрацездатної хворої матері, яка являється інвалідом 1 групи, потребує сторонньої допомоги і отримала її у липні 2021року, тобто дана обставина не була врахована при ухваленні вироку.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 22 жовтня 2019 року, близько 16 години, точного часу не встановлено, маючи умисел на вчинення крадіжки, повторно, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його дії є непомітними для інших осіб, за допомогою сили рук зірвав навісний замок на вхідних дверях та проник до приміщення будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно загальною вартістю 1703,90 грн., що належать ОСОБА_11 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду та вказану суму.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч.3 ст. 185 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що він дійсно 22 жовтня 2019 року близько 16 години прибув до господарства ОСОБА_11 , пошкодивши навісний замок на дверях будинку проник всередину та викрав продукти харчування, інструменти, інші речі, а також мобільний телефон потерпілої;

- потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що 22 жовтня 2019 року ввечері вона повернулась до свого господарства, що в АДРЕСА_2 і виявила зірваний навісний замок на дверях, крадіжку продуктів харчування, мобільного телефону та інших речей;

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- заяві ОСОБА_8 від 22 жовтня 2019 року та протоколом огляду місця події з фото- таблицями від 22 жовтня 2019 року, згідно яких останній на автодорозі Бобровиця-Браниця добровільно видав працівникам поліції частину викрадених з господарства ОСОБА_11 продуктів харчування та мобільний телефон;

- протоколі огляду предмету від 23 жовтня 2019 року, відповідно до яких ОСОБА_8 повідомив працівників поліції про місцезнаходження дерев`яного ящика з інструментами, який знаходиться по АДРЕСА_3 за парканом на території кладовища та які були викрадені у ОСОБА_11 ;

- протоколі огляду будинку ОСОБА_11 , розташованого по АДРЕСА_2 від 23 жовтня 2019 року, згідно якого навісний замок вхідних дверей будинку пошкоджено, з середини будинку викрадено дерев`яний ящик з інструментами, а також продукти харчування та мобільний телефон;

- висновку експерта №892 від 14 листопада 2019 року та довідках ФОП ОСОБА_12 , ПП ОСОБА_13 , в яких зазначена ринкова вартість викрадених у потерпілої речей та продуктів харчування;

- висновку експерта № 283 від 10 березня 2020 року згідно якого, ринкова вартість телефону BRAVIS F BELL станом на 22 жовтня 2019 року становить 242, 44 грн.;

- протоколі пред`явлення особи до впізнання від 12 квітня 2020 року згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав особу, яка в кінці жовтня 2019 в с. Браниця несла в руках ящик, який сховала за парканом кладовища навпроти магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », нею виявився ОСОБА_8 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29 квітня 2020 року та фототаблицями, доданими до протоколу, в ході якого ОСОБА_8 розповів та показав яким чином здійснив пошкодження навісного замка в будинку ОСОБА_11 22 жовтня 2019 року та здійснив викрадення належного їй майна.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторін в судовому засіданні та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 .

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

В ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності в його діях кваліфікуючої ознаки - вчинення крадіжки, поєднаної з проникненням у житло з огляду на наступне.

Сам обвинувачений, в судовому засіданні суду першої інстанції, повністю визнав вину у пред`явленому обвинуваченні, зокрема зазначав про те, як він проник до будинку шляхом пошкодження навісного замка, і детально пояснював обставини вчиненого кримінального правопорушення в ході проведеного слідчого експерименту під час досудового розслідування. Крім того, в поданій заяві до правоохоронних органах та в судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла повідомляла, що виявила зірваний замок на дверях та крадіжку майна.

На переконання колегії суддів наведені обставини прямо спростовують вищенаведені доводи апелянта. Крім того, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, а саме намагання сховати частину викраденого, спростовує його доводи в апеляційному суді, що він взяв речі у будинку ОСОБА_11 вважаючи їх придбаними його співмешканкою.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи документів, які підтверджують право власності на будинок АДРЕСА_2 , колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони жодним чином не впливають на доведеність висунутого обвинувачення та не спростовують права потерпілої щодо вказаного домоволодіння. Крім того, належність викраденого майна саме потерпілій ОСОБА_11 , ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Твердження обвинуваченого про порушення його права на захист у зв`язку з наданням йому на підпис протоколу шляхом обману та порушення інших норм КПК України, колегія суддів розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене враховуючи, що на їх підтвердження ним не було надано жодних доказів, не наведено обставин та мотивів, які б могли свідчили про таке.

За наведених підстав, колегія суддів приходить до безумовного висновку про те, що вина ОСОБА_8 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, сімейний та матеріальний стан, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, знову вчинив тяжкий злочин, негативну характеристику за місцем проживання, досудову доповідь органу пробації, думку потерпілої щодо міри покарання. Прийняв до уваги обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановленої санкціями інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують таких висновків.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання рішення суду апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4