Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/622/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2021, якою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.03.2010 вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;
- 29.05.2012 вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277, ст. 71 КК України на строк чотири роки та шість місяців позбавлення волі, 03.07.2014 звільнений відповідно до Закону України «Про амністію»,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 12 години 00 хвилин 22.07.2021 до 18.09.2021 включно та визначено ОСОБА_6 розмір застави в сумі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Долинського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000071 від 28.01.2017 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Процесуальний прокурор ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні 29.06.2021 звернулася до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 строком на 60 днів.
Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2021 за клопотанням процесуального прокурора ОСОБА_7 , щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 12 години 00 хвилин 22.07.2021 до 18.09.2021 включно та визначено ОСОБА_6 розмір застави в сумі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень.
Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого, корисливого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, за викликом до суду не з`являється, за вказаною органами досудового розслідування адресою не проживає, переховується від суду, двічі перебував у розшуку, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу районного суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо останнього та винести нове рішення, обравши ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного за місцем реєстрації і проживання домашнього арешту, із визначенням періоду доби, протягом якого діятиме заборона залишати ним житло і покладенням інших обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
При цьому, захисник вказує на те, що у матеріалах клопотання прокурора та у матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази того, що обвинувачений ОСОБА_6 наразі перешкоджає чи перешкоджатиме кримінальному провадженню, чинить спроби незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження та може вчиняти інші дії на які посилається сторона обвинувачення та суд в оскаржуваній ухвалі.
З огляду на вищевикладене органом досудового розслідування не надано достатніх доказів того, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м?яких запобіжних засобів, ніж тримання під вартою, для запобігання наявним ризикам, - буде недостатнім.
Таким чином, за вищевказаних обставин на думку сторони захисту, достатнім буде застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для запобігання можливим ризикам, а тому можливо обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із визначенням періоду доби, протягом якого діятиме заборона залишати ним житло.
Крім того, при визначення строку тримання під вартою, суд не врахував, що згідно протоколу про затримання в порядку ст. 191 КПК України ОСОБА_6 затримано працівниками поліції 21.07.2021.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Так, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження № 0000071 від 28.01.2017 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, 22.07.2021 постановлено ухвалу про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 12 години 00 хвилин 22.07.2021 до 18.09.2021 включно та визначено ОСОБА_6 розмір застави в сумі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень.
Згідно з ч. 4 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.
Розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке можливе.
Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.
Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час, а тому вони виключають можливість обрання щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який є умисним та тяжким злочином.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують необхідність на подальше тримання обвинуваченого під вартою по данній справі.
Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу районного суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Більш того, наведені вище обставини вказують на те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, за викликом до суду не з`являється, за вказаною органами досудового розслідування адресою не проживає, переховується від суду, двічі перебував у розшуку, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У разі застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (особисте зобов`язання, домашній арешт), вказане не забезпечить у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, оскільки вказані запобіжні заходи пов`язані з місцем знаходження обвинуваченого за місцем його проживання саме у тому населеному пункті поблизу з яким вчинено кримінальне правопорушення та обвинуваченим вже було вжито на стадії досудового розслідування активних дій до приховування та знищення слідів злочину.
Крім того, ОСОБА_6 , усвідомлюючи кримінальне правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як останній після скоєння інкримінованого злочину за викликом до суду не з`являється, за вказаною органами досудового розслідування адресою не проживає, переховується від суду, двічі перебував у розшуку.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Приймаючи до уваги те, що наявні ризики, передбачені п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а також серйозність пред`явленого обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою та застосування більш м`якого у вигляді домашнього арешту на певний період доби, як про це просить захисник обвинуваченого.
Всупереч доводам захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про його особу та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).
Крім того, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про обрання строку тримання під вартою, а також оскаржувану ухвалу, не має законних на те підстав для перевірки обґрунтування обвинувачення чи дослідження будь-яких доказів, що досліджуються судом під час розгляду обвинувального акту та на підставі яких ухвалюється судове рішення по суті, а тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника щодо непричетності ОСОБА_6 до скоєного злочину.
Що стосується посилань захисника на те, що при визначенні строку тримання під вартою, судом не врахувано, що згідно протоколу про затримання ОСОБА_6 , його затримано працівниками поліції 21.07.2021, то вони також не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

З резолютивної частини ухвали районного суду вбачається, що строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується - 18.09.2021, що саме й складає 60 днів, якщо рахувати даний строк тримання під вартою саме з 21.07.2021, як на те і вказує захисник.

Тобто, у даному випадку районний суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, правильно визначив дату закінчення дії ухвали від 22.07.2021 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме до 18.09.2021 включно, при цьому правильно зробивши даний розрахунок, саме з 21.07.2021, тобто з моменту затримання обвинуваченого, як на те і вказує його захисник.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.07.2021, якою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 12 години 00 хвилин 22.07.2021 до 18.09.2021 включно та визначено ОСОБА_6 розмір застави в сумі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) гривень - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2