КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; із забороною ОСОБА_6 або особам, які будуть діяти від її імені або за її дорученням (довіреністю), відчужувати, розпоряджатися вищевказаними об`єктами нерухомості.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що будівля по АДРЕСА_12 ніколи не передавалась в статутний капітал ТОВ «Промислово-технічний комплекс «Зварювання та споріднені технології Інституту електрозварювання ім. Е.О. Патона», оскільки на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 20.03.2014 року ПрАТ «ДЗЗУ ІЕЗ ім. Е.О. Патона» продало будівлю ТОВ «НТК Зварювального обладнання та технології» 16.07.2014 року. Вказує, що об`єкт нерухомості не є державним майном та не належать до об`єктів майнового комплексу Національної академії наук України.

Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує, що квартира АДРЕСА_13 , не належить ОСОБА_6 . Стверджує, що ОСОБА_6 є власником квартир за нотаріально посвідченими договорами та не перебуває у жодному процесуальному статусі у даному кримінальному провадженні, є добросовісним набувачем майна. Захисник зазначає про відсутність доказів, які б вказували, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям злочину, яке розслідується у кримінальному провадженні. Додає про відсутність у даному кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

Також адвокат звертає увагу суду на те, що ухвалою слідчого судді від 09.12.2020 скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.06.2020 про накладення арешту на це ж саме майно. Вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді прийнята з порушенням норм процесуального законодавства та неповним дослідженням всіх обставин, викладені у клопотанні факти є спотвореними, а висновки суду не ґрунтуються на нормах законодавства.

Судове засідання по розгляду згаданої апеляційної скарги перенесено слуханням в апеляційній інстанції на 13.07.2021, у зв`язку із неявкою у судове засідання прокурора, про що останньому надіслано повідомлення 17.06.2021, проте в судове засідання прокурор не прибув, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003095, відомості про яке 21.10.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
30.11.2020 прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, яка на праві власності належить ОСОБА_6 , яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року, задоволено.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновками слідчого судді про доведеність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження,прокурорКиївської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів (а.с. 1-6).

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, колегія суддів переконана, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя на відсутність постанови про визнання майна речовим доказом уваги не звернув.

Крім того, необхідним буде звернути увагу на те, що клопотання про арешт майна подано в рамках кримінального провадження №0003095, відомості про яке 21.10.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тоді як долучені до клопотання матеріали, на підтвердження його обґрунтованості, а саме постанова про зміну групи слідчих від 08.07.2020, клопотання про відновлення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження від 21.10.2020, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 13.05.2016, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 24.05.2016, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 04.07.2016, здобуті органом досудового розслідування в рамках інших кримінальних проваджень, а саме №0001524, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України та №0000134 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Разом з цим, представлені в апеляційний суд матеріали провадження не містять жодної постанови про об`єднання вказаних кримінальних проваджень.
Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
В свою чергу, колегія суддів наявності таких доказів не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведених порушень КПК України, є передчасними, а тому не заслуговують на увагу у даному судовому засіданні.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню,з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурораяк такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_9 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; квартиру АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, яка на праві власності належить ОСОБА_6 ; із забороною ОСОБА_6 або особам, які будуть діяти від її імені або за її дорученням (довіреністю), відчужувати, розпоряджатися вищевказаними об`єктами нерухомості, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 про арешт майна.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4