Провадження № 11-сс/4820/223/21
Справа № 686/4660/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 задоволено.
Продовжено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, із середньою-спеціальною освітою, непрацюючому, неодруженому, який має на утриманні малолітню дитину, мешканцю АДРЕСА_1 , непрацюючому, раніше не судимому,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 23 квітня 2021 року включно.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що ОСОБА_10 , будучи судимим до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна у виправній колонії посиленого режиму), маючи відповідний злочинний статус, будучи так званим «положенцем» (тобто, особою, яка призначена «злодієм в законі» та яка має право приймати рішення від його імені) «смотрящим» на волі (тобто особою, яка слідкує за тим, щоб в певному регіоні (виправній колонії) дотримувалися «злодійські закони» та злодійські накази «смотрящого») за Хмельницькою областю, маючи реальний вплив на криміногенну обстановку в регіоні, визначив протиправну діяльність, як основне джерело свого матеріального забезпечення.
Так, в середині лютого 2020 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), ОСОБА_10 , маючи досвід вчинення злочинів проти власності, розробив план щодо протиправного заволодіння грошовими коштами та з цією метою вирішив утворити стійке злочинне об`єднання, а саме організовану групу.
Для реалізації свого злочинного плану, використовуючи свої яскраво виражені лідерські якості, ОСОБА_10 , організував та очолив стійку організовану групу для вчинення злочину проти власності, до складу якої залучив осіб із числа жителів м. Хмельницький. При цьому, при підшукуванні та залучені членів організованої групи ОСОБА_10 враховував особисті якості, фізичну підготовку потенційних виконавців, досвід вчинення злочинів та наявність судимостей.
Так, ОСОБА_10 вирішив залучити до складу організованої групи осіб, з якими протягом тривалого часу підтримує дружні відносини, а саме: ОСОБА_7 , який притягується до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КК України, а також ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Згідно розробленого плану, ОСОБА_10 взяв на себе роль організатора та виконавця злочину, а ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виступили виконавцями (співвиконавцями) вчинення злочину, прагнучи тісно поєднати свої зусилля для досягнення єдиного злочинного результату, спрямованого на виконання відомого всім єдиного плану.
Стійкість організованої групи виражалася в стабільних, міцних, дружніх, внутрішніх зв`язках між її учасниками, існуванні певних правил поведінки, спільної мети, яка базувалася на бажанні кожного з них отримувати стабільні незаконні матеріальні прибутки для задоволення власних потреб у виді грошових коштів, а також в обізнаності кожного учасника організованої групи у плані вчинення злочину, розробленого ОСОБА_10 і узгодженим з іншими учасниками організованої групи.
Діючи, як організатор злочинів ОСОБА_10 планував вчинення злочину та доводив розроблений план до відома інших співучасників, організовував вчинення злочину, здійснював розподіл функцій між співучасниками, надавав вказівки по вчиненню злочину, визначав час та місце його вчинення, вживав відповідні заходи безпеки та конспірації під час вчинення злочину та після, спілкувався з особою, яка була підібрана як потенційний потерпілий та висував йому вимогу у передачі грошових коштів чи майна, а також здійснював безпосередній психологічний тиск на потерпілого.
ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи як виконавці, відповідно до розподілених ролей, за вказівками ОСОБА_10 повинні були здобувати інформацію про засоби пересування, місце знаходження потерпілого, та осіб, які б могли організувати їм зустріч з потерпілим, коло його родичів та знайомих, чинити фізичний та психологічний тиск на потерпілого, спричиняти тілесні ушкодження потерпілому, виконувати вказівки ОСОБА_10 по організації, підготовці та вчиненню злочину.
Так, 14.02.2020 року ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_7 інформацію про потенційного потерпілого, а саме про мешканця м. Хмельницький ОСОБА_13 . Зокрема, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 про те, що зазначена особа, нібито заборгувала одному із підприємців м. Вінниця грошові кошти в сумі 330000 гривень.
Отримавши необхідну інформацію ОСОБА_10 , керуючись метою швидкого протиправного збагачення, розробив злочинний план направлений на безпідставне вимагання коштів у зазначеної особи.
Так, 17.02.2020 року, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання грошових коштів злочинним шляхом, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи у складі організованої групи, вирішили зустрітися з ОСОБА_13 з метою висунення протиправної вимоги. В подальшому, цього ж дня в обідню пору, ОСОБА_10 з телефонного номера ОСОБА_7 - НОМЕР_1 зателефонував потерпілому ОСОБА_13 , представився останньому, повідомивши що він так званий «Смотрящий» у Хмельницькій області та наголосив про необхідність термінової зустрічі, на що потерпілий вимушено погодився, усвідомлюючи можливості та авторитет останнього.
Домовившись про зустріч з потерпілим, ОСОБА_10 як організатор, вирішив, що на вказану зустріч піде він, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . В подальшому, цього ж дня, близько 13 год. 30 хв., зустрівшись з потерпілим ОСОБА_13 , поблизу ТЦ «ЦУМ», що по вул. Проскурівській, 50 в м. Хмельницькому, ОСОБА_10 , діючи в складі організованої групи, висунув вимогу потерпілому, яка полягала у сплаті останнім грошових коштів в сумі 350000 гривень, за нібито те, що у нього є боргове зобов`язання перед одним із приватних підприємців. Висуваючи вимогу ОСОБА_13 , ОСОБА_10 наголосив про необхідність передати йому зазначену суму грошових коштів, якщо останній хоче безперешкодно працювати та вільно пересуватися в м. Хмельницькому та повідомив, що у разі невиконання його вимоги, до потерпілого буде застосоване фізичне насильство.
В подальшому, реалізовуючи злочинний умисел, учасники організованої групи, діючи згідно розробленого плану, неодноразово повторювали потерпілому незаконну вимогу про сплату грошових коштів, погрожували йому фізичною розправою, слідкували за ним та наносили тілесні ушкодження.
Зокрема, 29.02.2020 року, близько 13 год. 45 хв., ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зустрівши потерпілого на парковці ТЦ «Епіцентр», що по вул. Зарічанській, 11/4 в м. Хмельницькому, діючи в складі організованої групи, виконуючи свою роль, погрожуючи застосуванням фізичного насильства вкотре висунули останньому вимогу в передачі грошових коштів в сумі 350000 гривень.
Так, близько 13 год. 45 хв., потерпілий ОСОБА_13 разом зі своїми двома повнолітніми синами та шестирічним онуком, прибув на вказану парковку. Зупинивши свій автомобіль, ОСОБА_13 вийшов з нього та пішов у напрямку центрального входу в ТЦ «Епіцентр» для зустрічі з ОСОБА_14 , а його сини залишилися в автомобілі неподалік. Однак, замість ОСОБА_14 , на зустріч до потерпілого підійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Зустрівши потерпілого, ОСОБА_7 , діючи в складі організованої групи, виконуючи свою роль, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке проявилося у погрозі спричинення тілесних ушкоджень, вкотре висунув останньому вимогу в передачі грошових коштів в сумі 350000 гривень. Крім того, з метою переконати потерпілого у серйозності їх намірів, учасники організованої групи спричинили ОСОБА_13 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 221 від 16.03.2020 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В подальшому, ОСОБА_10 , діючи як організатор групи, з`ясував, що у нього та у потерпілого є спільний знайомий ОСОБА_15 та вирішив використати це як засіб для реалізації злочинного наміру отримати грошові кошти в потерпілого.
Для цього, ОСОБА_10 в невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, зустрівшись з ОСОБА_15 , переконав останнього передати потерпілому ОСОБА_13 його незаконну вимогу у передачі грошових коштів.
На вказане прохання, ОСОБА_15 погодився, оскільки вирішив допомогти вирішити конфліктну ситуацію між своїми знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_13 .
Однак отримати грошові кошти згідно висунутої вимоги учасники організованої групи не встигли, оскільки їх злочинні дії були викриті працівниками правоохоронного органу.
Продовжуючи ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ризики, встановлені ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, якими вирішувалось питання стосовно застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку дії тримання під вартою продовжують існувати і на даний час, досудове розслідування не закінчено, а тому лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Непогоджуючись з ухвалою, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області скасувати та звільнити його з-під варти.

Зазначає, що в кримінальному провадженні відсутні будь-які докази, які б підтверджували обґрунтованість його підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Вказує, що повний текст ухвали проголошено без його участі, не вручено копію ухвали, що є підставою для її скасування.

Вважає, що рішення, прийняті слідчим суддею ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні, викликають сумнів у їх об`єктивності та неупередженості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням фізичного насильства та із погрозою застосування насильства до потерпілого, яке характеризується високим ступенем небезпечності для суспільства. Окрім того, посилався на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , яке є особливо тяжким, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, що свідчить про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на те, що останній не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке визначається високим ступенем небезпечності для суспільства.
Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків або потерпілих у даному кримінальному провадженні; знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.
Твердження ОСОБА_7 про те, що в кримінальному провадженні відсутні будь-які докази, які б підтверджували обґрунтованість його підозри у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами: протоколом усної заяви про злочин, прийнятої від ОСОБА_13 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; показаннями потерпілого ОСОБА_13 , щодо вчинення відносно нього злочину, обставин та ролі підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , висунення ними вимоги в сумі 350000 гривень з погрозою застосування насильства та застосуванням фізичного насильства; показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щодо обставин вимагання грошових коштів в ОСОБА_13 ; показаннями свідка ОСОБА_19 , який повідомив, що дійсно особа на ім`я ОСОБА_20 з іншими особами розпитували його про ОСОБА_13 про наявність конфліктної ситуації. Також повідомив, що особисто в нього зі ОСОБА_13 не має ніяких боргових зобов`язань; показаннями свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що бачив конфліктну ситуацію біля ТЦ «Епіцентр», за участі ОСОБА_13 та інших осіб, серед яких був присутній ОСОБА_7 ; протоколами огляду відеозаписів камер спостереження ТЦ «ЦУМ», АЗС «WOG», ТЦ «Епіцентр», на яких зафіксовано обставини вимагання; протоколами огляду речей та предметів, вилучених під час обшуків за місцями проживання підозрюваних; протоколами огляду та вручення грошових коштів потерпілому ОСОБА_13 в сумі 100000 гривень; протоколами огляду та помітки грошових коштів в сумі 100000 гривень; протоколами впізнання по фотознімках, в ході яких потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як осіб, які вимагають у нього грошові кошти; висновоку судово-медичної експертизи № 221 від 16.03.2020, згідно якої у потерпілого ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження у вигляді тупої травми правої половини обличчя з тілесними ушкодженнями у вигляді підшкірного крововиливу правої половини обличчя, крововиливу під кон`юктиву правого ока, закритих переломів кісток правої половини лицевого черепа (перелом верхньої щелепи, зовнішньої та передньої стінок гайморової пазухи зі зміщенням уламків передньої стінки в порожнину пазухи та накопиченням у ній вмісту високої щільності (крові), перелому виличної кістки та її лобного відростка, перелому носової та решітчастої кісток, перелому стінок правої очниці з підшкірною емфіземою (накопиченням повітря) у м`яких тканинах правої половини обличчя) та за своїм характером відносяться до категорії середньої важкості тілесних ушкоджень; протоколом огляду дисків з інформацією операторів мобільного зв`язку про телефонні з`єднання підозрюваних та потерпілого, в ході якого встановлено місцеперебування учасників під час вчинення злочину та телефонні з`єднання між собою; матеріалів НСРД проведених в рамках кримінального провадження, за результатами проведення яких, зафіксовано обставини вимагання грошових коштів в потерпілого ОСОБА_13 ; речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність доказів для затримання ОСОБА_7 та оголошення йому підозри, з чим погоджується апеляційний суд.
До того ж, слід зазначити, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і було зроблено судом у даному провадженні.
Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.
Твердження ОСОБА_7 про те, що повний текст ухвали проголошено без його участі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане не є беззаперечною підставою для скасування ухвали слідчого судді та не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання процесуальних рішень по справі.
Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_7 на те, що йому не було вручено копію ухвали, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 копію ухвали слідчого судді отримав 25 березня 2021 року, що підтверджується його підписом на останній сторінці справи.
Доводи апелянта про те, що рішення, прийняті слідчим суддею ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні, викликають сумнів у їх об`єктивності та неупередженості, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вказане не підтверджується жодними у справі доказами.
Більш того, підозрюваний ОСОБА_7 не був позбавлений можливості під час розгляду клопотання слідчого про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звернутись із вмотивованою заявою про відвід слідчого судді, чого ним зроблено не було.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2021 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 23 квітня 2021 року включно залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4