Ухвала

17 серпня 2021 року
м. Київ

справа № 755/1894/17
провадження № 51-3880 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року щодо нього,

встановив:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року

ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року вказаний вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 листопада 2019 року ухвалу Київського апеляційного суду від 07 травня 2019 року щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Київський апеляційний суд 09 грудня 2020 року, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, скасував вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року у частині призначеного покарання та ухвалив свій вирок, яким призначив ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня затримання

ОСОБА_4 на виконання вироку.

Зараховано у строк відбування покарання термін затримання ОСОБА_4 , як підозрюваного у вчиненні злочину, з 11 до 13 січня 2017 року та строк тримання під вартою з 13 січня до 13 квітня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 червня 2021 року вирок Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року щодо

ОСОБА_4 залишено без зміни, а касаційну скаргу захисника

ОСОБА_5 в його інтересах без задоволення.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з метою повторного касаційного перегляду вироку Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року. В обґрунтування вказує, що не мав можливості подати касаційну скаргу, оскільки знаходився в слідчому ізоляторі, є юридично не освіченим, а тому не знав порядку оскарження та не мав на чому написати відповідну скаргу.
Перевіривши касаційну скаргу та долучену копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку,що касаційну скаргу необхідно повернути засудженому виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Як слідує, зі змісту вироку апеляційного суду, вказаний вирок було проголошено у присутності засудженого, який на день його проголошення під вартою не тримався.
З урахуванням наведеного, початок перебігу строку на касаційне оскарження для засудженого рахується з моменту проголошення вироку апеляційного суду, та останнім днем такого строку, для засудженого ОСОБА_4 було 10 березня 2021 року, проте, з даною касаційною скаргою останній звернувся лише

16 липня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження та надаючи оцінку поважності причин пропуску ОСОБА_4 вказаного строку колегія суддів дійшла висновку, що наведені ним причини пропуску строку не є поважними, оскільки засуджений під час апеляційного та касаційного провадження користувався правовою допомогою захисника, порядок та строк касаційного оскарження вироку суду йому було роз`яснено судом апеляційної інстанції під час його проголошення, доказів того, що ним вживались розумні заходи з метою реалізації свого права на оскарження у клопотанні не наведено та до касаційної скарги не додано.
При цьому Суд також враховує, що із касаційною скаргою ОСОБА_4 звернувся лише після завершення касаційного розгляду з перегляду оскаржуваного вироку апеляційного суду, який здійснювався за касаційною скаргою його захисника ОСОБА_5 , та відповідно до вимог КПК України засуджений був поінформований про наявність відкритого касаційного провадження та приймав участь у судовому засіданні Верховного Суду.
З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження вироку Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року щодо нього, касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3