Справа № 156/256/21
Провадження № 1-кп/156/68/21
У Х В А Л А

26 травня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000105 від 21.02.2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

На розгляді в Іваничівському районному суді Волинської області перебуває обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки ризики, визначені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України (обвинувачений може переховуватися від суду; здійснювати незаконний тиск на потерпілого та свідка, примушувати давати завідомо неправдиві показання, відмовитись або ухилятись від давання показань та вчиняти інші дії на користь обвинуваченого; перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняючи дії з метою затягування судового розгляду; обвинувачений не має постійного офіційного джерела доходів, соціальні зв`язки за місцем проживання недостатні для запобігання вчиненню ним злочинів), які існували на час обрання запобіжного заходу, не відпали, а продовжують існувати і на стадії судового провадження. Більш м`який запобіжний захід, аніж взяття під варту, не зможе запобігти і є недостатнім для запобігання ризикам, що продовжують існувати, є виправданим за наявності суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки переховуватися та вчиняти тиск на свідка не має наміру. Зазначив, що має постійне місце проживання у м. Нововолинську, де проживає його матір, яка потребує догляду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінивши надані сторонами докази, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України вважає необхідним розглянути питання про доцільність продовження строків запобіжного заходу - тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 21 лютого 2021 року до 21 квітня 2021 року включно, визначено розмір застави - тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68 100,00 грн (шістдесят вісім тисяч сто гривень 00 коп.). Зазначена ухвала набрала законної сили 04.03.2021 року. Вилинським апеляційним судом від 04.03.2021 року вказана ухвала залишена в силі.

Ухвалою судді від 13 квітня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з 13 квітня 2021 року до 11 червня 2021 року включно.

Суд бере до уваги те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу була надана оцінка обґрунтованості підозри обвинуваченого ОСОБА_3 , тому при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу суд не вирішує цього питання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом встановлено, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто тяжких злочинів, наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, у зв`язку із тим, що, залишаючись на волі, є реальний ризик того, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду; здійснювати незаконний тиск на потерпілого та свідка, примушувати давати завідомо неправдиві показання, відмовитись або ухилятись від давання показань та вчиняти інші дії на користь обвинуваченого; перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняючи дії з метою затягування судового розгляду; обвинувачений не має постійного офіційного джерела доходів, соціальні зв`язки за місцем проживання недостатні для запобігання вчиненню ним злочинів.

Разом з тим, слід зазначити, що судовий розгляд розпочато, проте допит свідка і потерпілого не проведено. Враховуючи, що обвинувачений не визнає своєї вини у вчиненні злочинів і станом на даний час ризики, визначені ст. 177 КПК України, на думку суду, не зменшились, тому наявні обґрунтовані підстави для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу тримання під вартою.

Зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , наявність доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його виним у кримінальному правопорушенні, його вік, стан здоров`я, майновий стан (не працевлаштований), міцність соціальних зв`язків (розлучений), та ту обставину, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, раніше судимий і судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, враховуючи також існування вищезазначених ризиків та наявність обґрунтованої підозри, суддя дійшов до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні. У зв`язку з вищенаведеним клопотання обвинуваченого про обрання міри запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не підлягає задоволенню.

Таким чином, судом не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, а стороною захисту не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченимст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Як вбачається із матеріалів клопотання, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочинів щодо незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненного повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення та незакінченого замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, поєднаного з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, враховуючи майновий та сімейний стан обвинуваченого, який є розлученим, не працює, суд вважає, що застава у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначена ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 23.02.2021 року, здатна забезпечити виконання ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 31, 183, 197,199, 314, 315, 316 КПК України суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 24 липня 2021 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з 26 травня 2021 року.

Розмір застави ОСОБА_3 , визначений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 23 лютого 2021 року в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68 100,00 грн (шістдесят вісім тисяч сто гривень 00 коп.) залишити без змін.

Згідно з ч. 7 ст. 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заставу в розмірі 68 100,00 грн (шістдесят вісім тисяч сто гривень 00 коп.) внести на депозитний рахунок: , депозитний рахунок № UA 0002504, МФО 820172, банк ДКСУ м. Київ, одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, та надати суду документ, що це підтверджує.

У разі внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокуратури чи до відділу поліції;

-не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання чи роботи.

У разі внесення застави з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з під варти у зв`язку з внесенням застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом, для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення.

Копію ухвали направити до Державної установи «Луцький слідчий ізолятор» для виконання.

Строк дії цієї ухвали встановити до 24 липня 2021 року включно.

Ухвала про продовження дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду в частині продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1