Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 травня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000475 від 02.12.2019 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2020 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибоке, Харківського району, Харківської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання на час скоєння кримінального правопорушення: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання на час розгляду справи в суді: АДРЕСА_3 , громадянина України, освіта професійно-технічна, неодруженого, українця, працюючого водієм у ПП ОСОБА_9 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції, чинній станом на 01.12.2019) та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу ухвалено не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 86 024 (вісімдесят шість тисяч двадцять чотири) грн. 42 коп., моральну шкоду в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 860 грн. 24 коп. за вимогу про стягнення матеріальної шкоди, судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 840 грн. 80 коп.
Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 5 652 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 36 копійок в дохід держави.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду 01 грудня 2019 року, приблизно о 20 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем MERCEDES-BENZ E 220 з іноземним реєстраційним номером НОМЕР_1 у темну пору доби, рухаючись в межах населеного пункту с. Бабин Гощанського району Рівненської області з боку м. Рівне по проїзній частині а/д Київ-Чоп в напрямку м. Корець Рівненської області зі швидкістю біля 70 км/год., на 309 км ділянки проїзної частини даної автодороги в порушення вимог п.п.12.2, 12.4, 18.1, 19.1 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкості, в тому числі до зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, для якого створена перешкода чи небезпека, та здійснив наїзд на ОСОБА_8 , який в цей час перебував на нерегульованому пішохідному переході, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.
Порушення ОСОБА_6 вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, що вимагають від водія, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та вимог дорожнього знаку 1.32 «Пішохідних перехід», перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, вважає, що висновки суду про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 97024 грн. 41 коп. зроблено без належного з`ясування доведеності підстав і розміру цих позовних вимог.
Зазначає, що з усього заявленого позивачем об`єктивно підлягає стягненню лише 14193 грн. 94 коп. матеріальної шкоди, у виді понесених позивачем витрат на лікування. В решті нарахованої позивачем матеріальної шкоди в сумі 82830, 48 грн., вважає, що слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.
Звертає увагу, що ОСОБА_6 вже відшкодував ОСОБА_8 витрати на медичні дослідження та медичне лікування у сумі 12000 грн.
На думку захисника, не доведено чим саме спричинені зазначені у позові душевні страждання та переживання, зміни потерпілого звичного способу життя. Позивачем не надано письмових чи будь-яких доказів завдання йому моральної шкоди та докази саме такого розміру її відшкодування. Вважає позов у цій частині є необґрунтованим та не був доведеним у суді першої інстанції.
Просить вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову змінити
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З апеляційної скарги вбачається, що вирок суду оскаржується виключно в частині вирішення судом першої інстанції заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову, а тому колегією суддів апеляційного суду вирок суду першої інстанції, згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України перевірятиметься лише в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно вимог ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Згідно частини 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, ? на потерпілого.
Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Свій висновок про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в сумі 97024, 42 грн. та 50 000 гривень 00 коп., відповідно, частково суд першої інстанції мотивував тим, що сума завданої матеріальної шкоди підтверджується епікризом КП «Рівненська обласна клінічна лікарня», фіскальними чеками на придбання ліків та медичних препаратів, рахунком щодо імплантів для остеосинтезу перелому тазової кістки, які додані потерпілим до позову та підтверджують потрачені ним на лікування кошти. Тому прийшов до обґрунтованого висновку, що в цій частині позов підлягає до задоволення, враховуючи зменшення позовних вимог на суму 11 000 грн. (97024,42 11 000 = 86 024 грн. 42 коп.).
Також судом враховано, що злочинними діями обвинуваченого потерпілому була завдана моральна шкода, так як він зазнав значних душевних переживань, страждань, які продовжують тривати і на даний час, зазнав оперативного втручання, був порушений його звичайний спосіб життя і прийшов до переконливого висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн., що буде відповідати характеру та обсягу його страждань, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
З огляду на викладене судом належним чином перевірено розмір понесених потерпілим витрат на лікування, а розмір моральної шкоди був визначений судом з належним врахуванням ступеня і характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, які стали причиною моральних і фізичних страждань, дотримавшись засад розумності, виваженості та справедливості при розгляді цивільного позову.
Немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, відтак будь-який її розмір може мати суто умовний характер.
За наведеного доводи апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого щодо безпідставності стягнення з ОСОБА_6 у визначеній сумі матеріальної і моральної шкоди, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.
Стороною захисту не наведено будь-яких аргументів про неспівмірність витрат, понесених потерпілим, моральних страждань розумності їх розміру.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції у відповідності до чинного законодавства розглянув цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та обгрунтовано задовольнив його частково, належним чином мотивував своє рішення у вироку про стягнення матеріальної та моральної шкоди у відповідному розмірі.
Доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами кримінального провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим і вмотивованим і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3