Справа №: 398/1460/21
провадження №: 1-кс/398/267/21
УХВАЛА
Іменем України

"23" березня 2021 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 22 березня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лихівки П`ятихатського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, який не має на своєму утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Клопотання мотивовано тим, що 22 березня 2021 року близько 01 години 25 хвилин ОСОБА_5 разом з знайомим ОСОБА_7 перебували поруч з гуртожитком «Юність» на перехресті вулиць Братська та Перспективна в місті Олександрія Кіровоградської області, де побачили раніше незнайомого ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник спільний умисел на відкрите викрадення майна у ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власної наживи ОСОБА_5 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 наблизились до ОСОБА_8 та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні ударів руками по обличчю та тулубу ОСОБА_8 , повалили останнього на землю, чим спричинили ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 52, тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості зі скороминучим розладом здоров`я на термін до шести діб. Після цього ОСОБА_7 відкрито викрав майно ОСОБА_8 , а саме: дорожню сумку марки «Sparbank», в якій знаходились: бездротова клавіатура «Rapoo E1050», геймпад «Logitech F710» сріблястого кольору, бездротові навушники з надписом «bluetooth / microsd pangpai jb950», куртка чоловіча шкіряна чорного кольору з надписом «HestovrviiO».

В подальшому, заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядились на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду, яка згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 1058 становить 1 949 гривень 09 копійок.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слідчий зазначив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання, мотивуючи тим, що будинок у якому він проживає близько двох років належить його матері. У вказаному будинку він проживає із своєю дівчиною, яка від нього вагітна, тому жодного наміру переховуватись від органів досудового розслідування не має.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 позицію свого підзахисного підтримав, просив застосувати до підозрюваного домашній арешт або особисте зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що 22 березня 2021 року внесені відомості про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

22.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про що свідчать додані до клопотання фактичні дані, що містяться в наступних джерелах доказів, а саме: протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію; протоколі огляду місця події від 22.03.2021 року, згідно якого було оглянуто відкриту ділянку місцевості біля гуртожитку «Юність» по АДРЕСА_3 ; протоколі огляду місця події від 22.03.2021 року, згідно якого було оглянуто відкриту ділянку місцевості, що біля будинку АДРЕСА_4 ; протоколі огляду речей; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого потерпілий впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 22.03.2021 року близько 01 год. 00 хв. била його та вихоплювала в нього з рук сумку; протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого потерпілий на місці події показав про обставини вчинення відносно нього злочину; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 , згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнала на фотознімку ОСОБА_5 як особу, яка 22.03.2021 року близько 01 год. 00 хв. наносила удари потерпілому, після чого побігла разом з іншою особою в невідомому напрямку; висновку експерта № 52 від 22.03.2021 року, згідно якого у потерпілого виявлено тілесні ушкодження, які класифікуються як тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості зі скороминучим розладом здоров`я на термін до шести діб; висновку судово-товарознавчої експертизи № 1058 від 22.03.2021 року.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку слідчого судді, слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість можливого покарання в разі доведення його вини у вчиненні даного злочину, відсутність реєстрації на території м. Олександрії Кіровоградської області та відсутність міцних соціальних зв`язків. Інший ризик, зазначений в клопотанні, передбачений п. 5 ст. 177 КПК України (можливість вчиняти нові кримінальні правопорушення), не знайшов свого підтвердження.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 12 КПК України право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені ст. 178 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

25 червня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив рішення щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини п`ятої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, яким констатував, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Конституційний Суд України у даному рішенні зокрема вважає, що обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканність. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються в порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод.
Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.
Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації» до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.
Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують «істотні і достатні» причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою».
Слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не знаходиться, на диспансерному обліку в Олександрійській психіатричній лікарні не перебуває, за місцем проживання відсутні дані негативного характеру відносно підозрюваного.

Враховуючи викладене, наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти власності, з метою виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає необхідним, з урахуванням вимог ст. 181, ч. 4 ст. 194 КПК України, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, поклавши на нього певні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зможе запобігти ризику вчинити нове кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово;

- утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю .

Виконання ухвали доручити начальнику Олександрійського РВП ГУНП України в Кіровоградській області.

Строк дії ухвали встановити з 23 березня 2021 року до 22 травня 2021 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього вищенаведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1