Номер провадження: 11-кп/813/810/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003299 від 29 серпня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Корсаков Сахалинської області Російської Федерації, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186; ч.2 ст.186; ч.2 ст.289; ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2020 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186; ч.2 ст.186; ч.2 ст.289; ч.4 ст.187 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією, належного ОСОБА_8 майна;

-за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією, належного ОСОБА_8 майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією належного ОСОБА_8 майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою залишено без змін.

Строк відбування покарання відраховується з дня затримання ОСОБА_8 , а саме з 14 листопада 2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування моральних і матеріальних збитків задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 37 637 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 29.08.2019 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де побачив, біля торгівельного ларька ОСОБА_11 , яка обирала овочі, на шиї якої, побачив та визначив об`єктом свого злочинного посягання ювелірні прикраси. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 наблизився позаду до ОСОБА_11 та шляхом ривку відкрито викрав із шиї останньої золотий ланцюг, вагою 12,15 г., вартістю 12200 грн., із золотою підвіскою вагою 5,90 г., вартістю 5890 грн. Після чого, ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми діями завдав ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 18090 грн.

Крім того, повторно, 06.09.2019 року, в період часу з 23 год. 00 хв. по 23 год. 50 хв., ОСОБА_8 , маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, прибув до магазину «Мій Дім», розташованого в м.Одесі, по проспекту Добровольського,137, де побачив ОСОБА_13 , майно якого, визначив об`єктом свого злочинного посягання. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 наблизився до потерпілого із переду та застосувавши насилля, яке не є небезпечним для здоров`я, яке виразилось в нанесенні удару рукою в область шиї ОСОБА_13 , від якого останній втратив рівновагу та впав на землю, після чого, відкрито викрав майно потерпілого: сонцезахисні окуляри «Ягуар», вартістю 2000 грн., мобільний телефон марки «HUAWEI» вартістю 8499 грн., в чохлі вартістю 300грн., портмоне вартістю 2240 грн. із грошовими коштами в сумі 150 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 , технічний паспорт на автомобіль марки «Мазда», страховий полюс на ім`я ОСОБА_13 , банківські картки. Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми діями завдав ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 13189 грн.

Крім того, повторно, 12.09.2019 року, приблизно о 19 год. 42 хв., ОСОБА_8 , маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, прибув до магазину «АТБ», розташованого по проспекту Добровольського,122/2 в м.Одесі, де побачив ОСОБА_14 , майно якої визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 пішов назустріч та порівнявшись із ОСОБА_14 , шляхом ривку, відкрито викрав із шиї потерпілої золотий ланцюг, вагою 9,15 г., вартістю 10000 грн., із золотою підвіскою, вагою 9,90 г., вартістю 11000 грн. Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми діями завдав ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 21000 грн.

Крім того, повторно, 29.09.2019 року, в період часу з 14 год. 10 хв. по 14 год. 30 хв., ОСОБА_8 знаходячись за адресою: м.Одеса, просп.Добровольського,120, біля парадної №3 побачив, належний ОСОБА_15 мопед марки «HONDА», сірого кольору, вартістю 9000 грн. В той саме час, у нього виник противоправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння цим транспортним засобом, з метою особистого збагачення. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до мопеда та обхватив руль, став штовхати, чим рушив мопед з місця, тим самим встановив контроль над транспортним засобом, не маючи ані дійсного, ані уявного права володіння, розпорядження чи керування цим транспортним засобом, перемістивши його у просторі у невідомому напрямку, та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тим самим, завдав ОСОБА_15 матеріальну шкоду в розмірі 9000 грн.

Крім того, повторно, 17.10.2019 року, в період часу з 16 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. 23.10.2019 року, ОСОБА_8 , знаходячись на території автостоянки №32, розташованої по вул.Ж.Кюрі в м.Одесі, побачив гараж № НОМЕР_1 , майно в якому визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, ОСОБА_8 підійшов до воріт цього гаражу, відігнув нижню частину хвіртки, де побачив всередині гаража, належний ОСОБА_16 мопед марки «BARAKUDA» чорного кольору, вартістю 2000 грн. В той саме час у нього виник противоправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння цим транспортним засобом, з метою особистого збагачення. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, відкрив хвіртку воріт до гаража, проник до приміщення, де приєднав акумулятор до мопеда, та обхватив руль, став штовхати, чим рушив його з місця, тим самим встановив контроль над транспортним засобом, не маючи ані дійсного, ані уявного права володіння, розпорядження чи керування цим транспортним засобом, перемістивши його у просторі у невідомому напрямку, та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдав ОСОБА_16 матеріальну шкоду в розмірі 2000 грн.

Крім того, повторно, 28.10.2019 року, приблизно о 22 год. 15 хв., ОСОБА_8 , маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , побачив ОСОБА_9 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужого майна, ОСОБА_8 наблизився до потерпілого та умисно наніс удар рукою в область голови ОСОБА_9 , від якого він втратив рівновагу і впав на землю, після чого, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою подолання опору потерпілого, став наносити удари ногами в область обличчя та тулуба останнього. В той час, коли ОСОБА_9 знаходився на землі та не чинив опору, ОСОБА_8 нахилившись до нього, умисно, з корисливих мотивів заволодів, належним потерпілому майном: мобільним телефоном марки «MEIZU», чорного кольору, вартістю 3299 грн., у чохлі чорного кольору, вартістю 200 грн., мобільним телефоном марки «ASUS», чорного кольору, вартістю 5000 грн. та грошовими коштами у сумі 700 грн., ключами, срібним ланцюгом, вагою 16,35 г., вартістю 1200 грн. із срібним хрестиком, вагою 11,25 г., вартістю 860 грн. Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми діями завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 11259 грн. та фізичну шкоду у вигляді тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, повторно, 28.10.2019 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_8 , маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_17 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 наблизився до потерпілого позаду та застосувавши насилля, яке не є небезпечним для здоров`я, яке виразилось в нанесенні удару рукою в область голови потерпілого, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю, після чого, ОСОБА_8 продовжив наносити кількісні удари ногою по тулубу потерпілого. В той час, коли ОСОБА_17 не оказував опір, ОСОБА_8 , нахилившись до потерпілого відкрито викрав чоловічу сумку, вартістю 550 грн., в якій знаходились гаманець, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє із грошовими коштами у сумі 4000 грн, посвідчення водія, мобільний телефон марки «XIAOMI» вартістю 5599 грн., мобільний телефон, марка якого не встановлена, із сім-карткою «Інтертелеком» вартістю 800 грн., USB -кабель, вартістю 15 0грн,, флеш-накопичувачі в кількості 3 одиниць, вартістю 300 грн. кожен, ключі від житла, та крім того, з шиї потерпілого, ОСОБА_8 відкрито викрав ланцюг срібний, вагою 15г., вартістю 1200 грн, із хрестиком, вагою 9,23 г., вартістю 756 грн. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми діями завдав ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 13955 грн.

Крім того, повторно, 03.11.2019 року, в період часу з 18 год. 00 хв. по 12 год. 00 хв. 04.11.2019 року, ОСОБА_8 знаходячись за адресою: м.Одеса, просп.Добровольського,12-6, біля парадної №6 побачив, належний ОСОБА_18 мопед марки «Suzuki Adress», чорного кольору, вартістю 7500 грн., в той саме час у нього виник противоправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою особистого збагачення. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до мопеда та обхватив руль, став штовхати, чим рушив його з місця, тим самим встановив контроль над транспортним засобом, не маючи ані дійсного, ані уявного права володіння, розпорядження чи керування цим транспортним засобом, перемістивши його у просторі у невідомому напрямку, та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдав ОСОБА_18 матеріальну шкоду в розмірі 7500 грн.

Крім того, повторно, 10.11.2019 року, в період часу з 18 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. 11.11.2019 року, ОСОБА_8 знаходячись по вул. Давида Ойстраха,6 в м.Одесі, біля труб опалення побачив, належний ОСОБА_19 мопед марки «Honda Dio», чорного кольору, вартістю 6000 грн., в той саме час, у нього виник противоправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою особистого збагачення. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, підійшов до мопеда та обхватив руль, став штовхати, чим рушив його з місця, тим самим встановив контроль над транспортним засобом, не маючи ані дійсного, ані уявного права володіння, розпорядження чи керування цим транспортним засобом, перемістивши його у просторі у невідомому напрямку та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_19 матеріальну шкоду в розмірі 6000 грн.

Крім того, повторно, 11.11.2019 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_8 , маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, надівши захисний мотошолом з красною полосою та управляючі мопедом марки «SUZUKI» чорного кольору, прибув до будинку №156 по просп.Добровольського в м.Одесі, де побачив ОСОБА_20 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного посягання. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 керуючи мопедом марки «SUZUKI» рухаючись назустріч, наблизився до ОСОБА_20 , та шляхом ривку відкрито викрав із його правої руки барсетку вартістю 1000 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 2500 грн., паспорт України на ім`я ОСОБА_20 , ідентифікаційний код, посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль марки «МАЗ», технічний паспорт на автомобіль марки «ГАЗ», ключі. Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми діями завдав ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 3500 грн.

Крім того, повторно, 13.11.2019 року, приблизно о 20 год. 45 хв., ОСОБА_8 маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку №120 по просп. Добровольського в м. Одесі, побачив ОСОБА_21 , в руках якого був мобільний телефон марки «XiaomiRedmi 5А», та який визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 наблизився позаду до потерпілого та застосувавши насилля, яке не є небезпечним для здоров`я, наніс удар рукою в потиличну область голови ОСОБА_21 , від якого він втратив рівновагу та впав на землю, після чого, ОСОБА_8 став наносити кількісні удари кулаком в обличчя останнього. В той час, коли ОСОБА_21 намагався захищатись та чинити опір, ОСОБА_8 протягнув руку до кармана останнього та відкрито викрав вищевказаний мобільний телефон вартістю 3199грн. та грошові кошти у сумі 1500грн. Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого, своїми діями завдав ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 4699 грн

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не оскаржував фактичні обставини кримінального провадження, ступінь доведеності вини та кваліфікацію своїй дій, зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив йому більш суворе покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону про кримінальну відповідальність.

На думку обвинуваченого, суд належним чином не врахував, що він раніше не судимий, повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, має реєстрацію та постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю, позитивно характеризується, приймав участь в антитерористичній операції та вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник - адвокат ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій просили вирок суду скасувати, призначити обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворе покарання, стягнути моральні збитки у розмірі 400 000 грн. та матеріальні збитки у розмірі 754 477 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтували тим, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є несправедливим внаслідок м`якості та таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, оскільки взяті до уваги судом доводи захисника про те, що ОСОБА_8 має державні нагороди та проходив службу в АТО, не відповідають дійсності, а обвинувачений під час служби взагалі втік з полігону.

Крім того, задовольняючи частково цивільний позов потерпілого, суд першої інстанції належним чином не дослідив усі обставини справи, а саме те, що після нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень порушився його нормальний спосіб життя, на теперішній час він перебуває в процесі оформлення інвалідності, втратив працездатність та періодично проходить лікування.

Потерпілий та його представник заначили, що вказаний у цивільному позові розмір матеріальної шкоди необхідний йому для протезування та подальшої реабілітації.

Крім того, завдана злочином матеріальна шкода у розмірі вартості викраденого майна, потерпілому не була відшкодована та не була врахована судом першої інстанції під час визначення розміру матеріальних збитків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Однак, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ці вимоги кримінального процесуального закону дотримані не були.

З оскаржуваного вироку вбачається, що розгляд кримінального провадження здійснювався в порядку ч.3 ст.349 КПК України, якою передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд першої інстанції прийняв рішення про скорочений судовий розгляд, дійшовши висновку, що обставини кримінального провадження доведені наявними в ньому доказами і вони не потребують дослідження в ході судового розгляду.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №521/11693/16-к, відповідно до ч.3 ст.349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та визначені ст.91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд установити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Проте, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі зміст мотивувальної частини оскаржуваного вироку, журнали судових засідань апеляційний суд встановив те, що судовий розгляд в порядку ч.3 ст.349 КПК України був проведений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які полягають в таких обставинах.

У вироку зазначено, що в суді першої інстанції ОСОБА_8 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчинених ним кримінальних правопорушень.

За епізодом злочину з потерпілим ОСОБА_22 суд зазначив, що 28.10.2019 року, приблизно о 22 год. 15 хв., ОСОБА_8 , маючи протиправний та корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , побачив ОСОБА_9 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного наміру. Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужого майна, ОСОБА_8 наблизився до потерпілого та умисно наніс удар рукою в область голови ОСОБА_9 , від якого він втратив рівновагу і впав на землю, після чого, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою подолання опору потерпілого, став наносити удари ногами в область обличчя та тулуба останнього.
Проте в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду за епізодом з потерпілим ОСОБА_22 обвинувачений ОСОБА_8 не визнав свою вину в повному обсязі та наголошував, що вдарив потерпілого лише один раз.

В свою чергу під час допиту в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_22 взагалі надавав пояснення про те, що тілесні ушкодження йому наносив не лише ОСОБА_8 , але і інші особи.

Такими чином апеляційний суд дійшов висновку про те, що обсяг обвинувачення за епізодом у відношенні потерпілого ОСОБА_22 , викладений у вироку, не відповідає показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , який не визнав фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не мав права розглядати кримінальне провадження в порядку ст.349 КПК України за скороченою процедурою, а повинен був дослідити всі докази, наявні в матеріалах провадження за епізодом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України відносно потерпілого ОСОБА_9 для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

При цьому, слід зазначити, що визнання обвинуваченим своєї вини не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд, оскільки визнання ним своєї вини у вчиненому злочині може бути покладено в основу обвинувачення тільки за умови підтвердження цього визнання сукупністю доказів, які є наявними у кримінальному провадженні, а вина доведена в законному порядку.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 був здійснений судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону, що відповідно до статей 409, 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Згідно з п.1) ч.1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст. 412 цього Кодексу.

Враховуючи те, що апеляційним судом були встановлені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції, які не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що вирок суду підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, вимог кримінального процесуального закону необхідно повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини кримінального провадження, проаналізувати всі докази у справі, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення, неухильно керуючись вимогами КПК України, Конституції України та практики Європейського суду з прав людини.

Якщо під час нового судового розгляду суд першої інстанції дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у інкримінованих йому злочинах, при тих же обставинах та за тією ж кваліфікацією, слід вважати призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років занадто м`яким, оскільки воно не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.

Окремо слід наголосити про те, що статтями 415-416 КПК України не визначено процедуру і строки щодо зміни, продовження чи обрання запобіжного заходу після скасування судового рішення і призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, а тому вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з вимог ст.ст.8, 9, 12, 176-178 КПК України, ст.29 Конституції України, якими передбачено, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_8 , з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим обвинуваченням, враховуючи особливості апеляційного розгляду, передбачені главою 31 КПК України, та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду і вирішення цього питання в межах процедури апеляційного перегляду, а також те, що судове рішення скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_8 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом першої інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.

При цьому керуючись положеннями п.1) ч.4 ст.183 КК України апеляційний не визначає розмір застави, в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 , оскільки інкриміновані йому злочини булу вчинені із застосуванням насильства до потерпілих.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 532КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвокат ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 27 травня 2020 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186; ч.2 ст.186; ч.2 ст.289; ч.4 ст.187 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003299 від 29 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186; ч.2 ст.186; ч.2 ст.289; ч.4 ст.187 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суді.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до вирішення цього питання в суді першої інстанції, але не більше ніж до 12 серпня 2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4