31.05.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/288/21
Провадження № 1-кп/533/36/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
законного представника потерпілого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000248 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець місто Хуст, Хустський район, Закарпатська область, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, офіційно не працює, освіта відсутня, одружений, на утриманні має п`ятьох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий:
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення та покращення свого матеріального становища, діючи умисно, систематично, а саме з червня 2020 року по 25 листопада 2020 року, в один і той же час з 09 години по 11 годину, усвідомлюючи малолітній вік потерпілого свого біологічного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким мешкає разом, приводив останнього до супермаркету «Маркетопт», розташованого за адресою: вулиця Остроградського, буд. 50, селище Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область, порушуючи принцип відповідного розвитку особистості, умови нормального розвитку та виховання малолітнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, даючи усні вказівки, поради, схилив малолітнього сина ОСОБА_4 до випрошування грошей та інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб - мешканців і гостей селища Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область, де 25 листопада 2020 року малолітній ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були виявленні працівниками поліції біля супермаркету «Маркетопт» по вулиці Остроградського, буд. 50, селище Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область, при отриманні чергової милостині від мешканців та гостей селища Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область.
Своїми умисними діями, які виразилися у втягненні малолітнього у зайняття жебрацтвом, вчинене батьком малолітньої особи, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 304 КК України.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений, захисник обвинуваченого, потеплілий та законний представник потерпілого погодилися з думкою прокурора.
Ураховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, а також пояснив, що схиляв малолітнього сина до випрошування грошей та інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб, оскільки потрібні були кошти на їжу. Щиро каявся, просив вибачення та обіцяв в подальшому такого не допускати. Щодо міри покарання просив звільнити його з-під варти.
Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, вважає, що винуватість ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення доведена стороною обвинувачення, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 304 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Прокурор просив обрати обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, не змінювати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, а також вважав за недоцільне застосовувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, оскільки він уже вчиняв аналогічний злочин, що підтверджується вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.06.2015 (сп. № 307/1732/15-к) та наразі у Хустському районному суді Закарпатської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у аналогічному злочині за ч. 2 ст. 304 КК України.
Потерпілий ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_5 просили звільнити обвинуваченого, який є їм батьком та чоловіком відповідно, з-під варти та не позбавляти його волі.
Захисник просив суд обрати його підзахисному міру покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік на підставі ст. 75 КК України, оскільки останній свою вину повністю визнав, співпрацював зі слідством, має п`ятьох неповнолітніх дітей, обіцяв в майбутньому не вчиняти такого кримінального правопорушення та не втягувати своїх малолітніх дітей до жебрацтва, та не несе загрози для суспільства.
Згідно досудової доповіді, підготовленою за запитом Козельщинського районного суду Полтавської області, результати оцінки обвинуваченого ОСОБА_6 показали високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: проведення індивідуально-профілактичної роботи, участь у соціально-виховних заходах, здійснення нагляду за його поведінкою.
У розумінні статей 314, 314-1 КПК України досудова доповідь представника персоналу органу пробації складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує засудженого, а також прийняття судового рішення про розмір покарання та має виключно рекомендаційний характер, яку суд може врахувати виходячи із своїх дискреційних повноважень.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, думку прокурора та захисника, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 304 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, враховуючи, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого (ч. 2 ст. 50 КК України), думку потерпілого, який є малолітнім сином обвинуваченого, а також те, що обвинувачений щиро кається, має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі, і тому до нього слід застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого. Застосовуючи положення ст. 75 КК України, суд відхиляє доводи сторони обвинувачення про існування обставин, які свідчать про вчинення обвинуваченим раніше аналогічних злочинів, оскільки обвинувачений в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості. Інформацію про існування іншого кримінального провадження відносно обвинуваченого у іншому суді суд також не бере до уваги, оскільки відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, та ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Суд вважає за необхідне також зазначити, що обвинуваченому обирався запобіжний захід на досудовому розслідуванні згідно ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 26 березня 2021 року у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з 20 години 15 хвилин 25 березня 2021 року. У підготовчому судовому засіданні у даному провадженні 17 травня 2021 року ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області обвинуваченому було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 15 години 00 хвилин 15 липня 2021 року.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
З метою дотримання принципу правової визначеності, незважаючи на звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому у відбуту частину покарання строк перебування під вартою з 25 березня 2021 року по 31 травня 2021 року дату оголошення вироку та звільнення його з-під варти.
У відповідності до вимог частини 1 статті 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, умови якого передбачають звільнення його від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього відповідних обов`язків, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити ОСОБА_6 з - під варти в залі суду.

Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 304 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, 373-374, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до частини 1 статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 на підставі ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 17.05.2021, відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України - скасувати та звільнити його негайно з-під варти в залі суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у відбуту частину покарання строк тримання під вартою з 25 березня 2021 по 31 травня 2021 з розрахунку день за день.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.
Відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, у порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1