ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого середьо-спеціальну освіту, не одружений, працюючого ФОП ОСОБА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 09 квітня 2021 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що обставини про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України не змінилися, та може: переховуватися від суду; вчинити вплив на свідків, для зміни їх показів на свою користь, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке у разі доведеності його вини передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків та позитивної соціальної характеристики, тому продовжив дію запобіжного заходу і не знайшов підстав для застосування альтернативних запобіжних заходів.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час або більш м`який запобіжний захід.
Вважає, що рішення суду є незаконним та постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, остільки судом не було враховано вимоги ст. ст. 177, 178, 194 КПК України. Ризики зазначені в клопотанні прокурора вважає недоведеними, судом фактично не розглядалась можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, та не було прийнято до уваги практику Європейського суду.
Вважає, що судом першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства не взято до уваги його тривале перебування під вартою з 26.10.2019 року. Окрім того, на його думку, судом не прийнято до уваги позитивну характеристику з місця роботи.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та останній підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого, думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та встановив, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання ОСОБА_8 під вартою, оскільки він може переховуватися від суду або впливати на свідків, з метою зміни ними показів, остільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке у разі доведеності його вини передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків та позитивної соціальної характеристики.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, а також складності провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходу можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Стосовно доводів захисника про характеризуючі дані про особу обвинуваченого, то апеляційний суд вважає, що вони не є підставою для зміни запобіжного заходу з урахуванням наявності ризиків встановлених судом першої інстанції.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно тривалого часу перебування ОСОБА_8 під вартою, то апеляційний суд вважає його не надмірним з урахуванням складності кримінального провадження, та кількості процесуальних дій, які необхідно провести в суді І інстанції.
На переконання колегії суддів доводи апеляційної скарги адвоката про недоведеність винуватості ОСОБА_8 , то вони задоволенню не підлягають, остільки вказане є послідуючими завданнями кримінального провадження під час розгляду провадження по суті.
Інші доводи апеляційної скарги захисника не є такими, що дають підстави для скасування рішення суду І інстанції.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу адвоката залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4