СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3218/20
пр. № 1-кп/759/291/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

номер кримінального провадження 0000821, внесеного 31 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який офіційно не працює, пільг та утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:
22 грудня 2017 року приблизно о 01 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою групою разом з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 , відкрито викрав з автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 майно, яке належить ОСОБА_8 , за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 у вказані час та місці разом ОСОБА_7 звернули увагу на припаркований в дворі будинку № 1/9 автомобіль «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , чуже майно в якому вирішили спільно викрасти з розподілом ролей, вступивши тим самим у змову на вчинення корисливого злочину. Діючи згідно з досягнутої домовленості, ОСОБА_4 біля входу в під`їзд цього будинку почав спостерігати за обстановкою з тим, щоб убезпечити дії ОСОБА_7 , а сам ОСОБА_7 за допомогою предмету, схожого на рогатку, розбив скло передніх правих дверцят вказаного автомобіля, вилучив з його салону мобільний телефон «Iphone 6s Plus» ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 16 200 грн., який згодом передав ОСОБА_4 , і продовжив оглядати салон автомобіля, заволодівши документами на ім`я потерпілого ОСОБА_8 .

Одночасно ОСОБА_8 , відреагувавши на сигналізацію, вибіг з будинку та, побачивши ОСОБА_7 , який нахилився через розбите вікно в салон автомобіля, став припиняти його злочинні дії, намагаючись витягнути з салону. ОСОБА_7 , будучи викритий потерпілим та усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, з метою утримати при собі викрадене спільними діями майно, почав відбиватись від ОСОБА_8 , наносячи йому удари руками по різних частинах тіла. У свою чергу, ОСОБА_4 , на виконання спільного злочинного умислу приєднався до насильницьких дій ОСОБА_7 та, діючи спільно з ним, став відтягувати потерпілого, також наносячи йому удари руками по обличчю та різних частинах тіла. У такій спосіб, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 з метою утримання при собі викраденого майна, подолавши спільними діями опір потерпілого із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, спільно за попередньою змовою групою осіб вчинили відкрите викрадення майна потерпілого, завдавши ОСОБА_8 майнову шкоду та легкі тілесні ушкодження, після чого з місця злочину з відкрито викраденим чужим майном втекли.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину визнав в повному обсязі ті підтвердив обставини викладені у мотивувальній частині вироку, а саме показав, що 22 грудня 2017 року приблизно о 01 год. 30 хв. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 1/9, разом з ОСОБА_7 звернули увагу на припаркований в дворі будинку № 1/9 автомобіль «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 . Діючи згідно з домовленості, він стов біля входу в під`їзд цього будинку та почав спостерігати за обстановкою з тим, щоб убезпечити дії ОСОБА_7 , а сам ОСОБА_7 в цей час за допомогою рогатки, розбив скло передніх правих дверцят вказаного автомобіля та взяв з салону автомобіля мобільний телефон «Iphone 6s Plus», який згодом передав йому, і продовжив оглядати салон автомобіля. В цей час, потерпілий ОСОБА_8 , вибіг з будинку та побачивши ОСОБА_7 , став витягувати його з салону. ОСОБА_7 почав відбиватись від ОСОБА_8 . Також він приєднався до ОСОБА_7 та став відтягувати потерпілого від ОСОБА_7 наносячи йому удари руками по обличчю. Відбившись від потерпілого він разом з ОСОБА_7 , з місця злочину з викраденим чужим майном втекли. Щиро розкаявся у вчиненному, просив його суворо не карати, зазначив, що зробив для себе належні висновки. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), яке належить ОСОБА_8 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, потерпілого, доведена повністю. Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставину, яка пом`якшує його покарання та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з середньою освітою, офіційно не працює, неодружений, згідно ст. 89 КК України не судимий.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень, є призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини статті.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин справи та особи винного, наявності по справі обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, з огляду на те, що обвинувачений, будучи звільненим від покарання з випробуванням матиме реальну можливість відшкодовувати заподіяну моральну шкоду, суд вважає, що ОСОБА_4 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов, який було визнано обвинуваченим, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, поклавши на нього обов`язки згідно зі ст. 76 КК України, а саме - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 скасувати, звільнивши останнього з під варти в залі суду негайно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн.
Речові докази:
- 4 сліди папілярних узорів, рогатку, поліетиленовий пакет з частинами свічок запалювання - знищити;
- медичну довідку щодо придатності керування транспортним засобом, копію посвідчення та копія сторінок паспорта на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 - повернути потерпілому за належністю.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1