Справа № 487/210/21
Провадження № 1-кс/487/635/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 м. Миколаїв Заводський районний суд м. Миколаєва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0003156 від 25.10.2020, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з автомобіля Tаyota Carina E, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2020 року в рамках кримінального провадження №0003156 від 25.10.2020; зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0003156 від 25.10.2020 та уповноважених осіб за місцем фактичного зберігання транспортного засобу безоплатно повернути його ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання заявник обґрунтував тим, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження №003156 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2020 року (справа №522/18771/20, провадження №1-кс/522/14160/20) було накладено арешт на автомобіль Tаyota Carina E, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявник вважає, що на теперішній час відпала потреба в арешті зазначеного транспортного засобу, оскільки у кримінальному провадженні вже були проведені усі необхідні експертизи, що стосуються безпосередньо вказаного транспортного засобу. Крім того, заявник посилався на те, що власник транспортного засобу у кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного.
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , в судовому засіданні не був присутнім, надав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання за відсутності власника майна ОСОБА_4 та за його відсутності, клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_5 в судовому засіданні також не був присутнім, надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на проведення усіх необхідних експертних досліджень зазначеного автомобіля, просив розглянути клопотання за його відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (п.7 ч.2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №003156 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2020 року (справа №522/18771/20, провадження №1-кс/522/14160/20) серед іншого, було накладено арешт на автомобіль марки Tоyota, моделі Carina E, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту встановлено, що автомобіль марки Tаyota Carina E, реєстраційний номер НОМЕР_1 , може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а тому має значення речового доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя дійшов висновку, що метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речового доказу у кримінальному провадженні та з метою проведення експертиз.
Так, відповідно до вимоги ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може біти протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Згідно з ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За такого, враховуючи, що автомобіль марки Tаyota Carina E, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на який ухвалою суду було накладено арешт, має значення речового доказу, тобто відповідає критеріям, визначені ст.98 КПК України, а також те, що кримінальне провадження №003156 на даний час не закрито, досудове розслідування у ньому триває, а одним із заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до ст. 131 КПК України, є арешт майна, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту.
При цьому, слідчий суддя враховуючи, що слідчим повідомлено про проведення експертних досліджень вказаного транспортного засобу, вважає, що на даному етапі кримінального провадження запобігти ризикам, визначеним у ч.2 ст. 170 КПК України, та досягти мети збереження речових доказів можливо і шляхом передачі вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , заборонивши останньому відчужувати або розпоряджатись іншим чином вказаним майном, проводити ремонтні роботи без дозволу слідчого.
На підставі викладеного, клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 170, 174, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.
Автомобіль марки Toyota, модель Carina E, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .
До скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, заборонити ОСОБА_4 відчужувати або розпоряджатись іншим чином вказаним майном, проводити ремонтні роботи без дозволу слідчого у кримінальному провадженні №0003156 від 25.10.2020.
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошений 16.02.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1