Номер провадження 1-кп/754/220/21
Вирок
Іменем України

21 квітня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006469 від 06.09.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні двох дітей, працюючої на посаді доцента кафедри діабетології Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
за участю сторони обвинувачення: - прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю сторони захисту: - обвинуваченої ОСОБА_5 ,
- захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
За участю потерпілого: - ОСОБА_10 ,
Представника потерпілого: - ОСОБА_11 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 05.09.2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, будучи особою, яка керує транспортним засобом, знаходячись за кермом засобу підвищеної небезпеки - технічно справного автомобіля марки «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Сержа Лифаря зі сторони пр. Маяковського в м. Києві, проїжджаючи регульоване перехрестя, в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та вчасно не відреагувала відповідним чином на її зміну. Так, при проїзді вказаного регульованого перехрестя, ОСОБА_5 не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, виконала поворот ліворуч, при цьому не надала перевагу в русі мотоциклу «Yamaha RJ07», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу «Yamaha RJ07», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівої гомілки - перелому великогомілкової кістки в дистальній третині діалізу зі зміщенням уламків, перелому латеральної кісточки х невеликим зміщенням уламків, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Відповідно до п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Відповідно до п. 16.6 Правил дорожнього руху України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Згідно обвинувального акту порушення обвинуваченою ОСОБА_5 вимог п. п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та отриманням потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала та показала суду, що у 1998 році отримала права на керування транспортними засобами. Її автомобіль постійно проходить технічний огляд. 05.09.2019 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «КІА Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась по проїзній частині вул. Сержа Лифаря зі сторони пр. Маяковського в м. Києві. Був ранок, покриття було сухе, видимість 100 %. Зупинилась на світлофорі перед пішохідним переходом з ввімкненим поворотником. Її машина була першою в крайній лівій смузі, стояло 2 ряди автомобілів, у третій смузі руху автомобілів не було. На зустрічних смугах були автомобілі, перші дві машини повертали ліворуч і в середній смузі також. Крайня права смуга була пуста, прямо і направо ніхто не їхав. Фактично проїхавши перехрестя та повертаючи, стала пропускати пішоходів, і у цей момент відчула удар в задню частину автомобіля. В цей час задня частина автомобіля вже не знаходилась на полосі руху. Побачила, що хтось полетів, викликала швидку, залишилась із потерпілим, не дозволяла йому підніматись. Вважає, що ДТП, яке мала місце 05.09.2019 року, трапилась саме з вини потерпілого ОСОБА_10 , який в порушення п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, не вибрав безпечну швидкість руху, та при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї винуватості в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, її винуватість у вчиненні даного злочину, повністю підтверджується показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого та дослідженими під час судового розгляду доказами, наданими стороною обвинувачення.
Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав суду, що він керує мотоциклом приблизно 2 роки, а всього за кермом 10 років. 05.09.2019 року він з адекватною швидкість, з якою точно сказати не може, їхав на технічно справному мотоциклі у крайньому правому ряду, загорілось зелене світло. Із середнього ряду можна їхати тільки прямо, автомобілі в середньому ряду їхали прямо. Виїхав на перехрестя, побачив як стіну перед собою, метрів за 5-8 від себе, автомобіль «КІА», який пригальмував навпроти крайнього правого ряду, по якому він їхав прямо. Побачивши автомобіль він загальмував, колесо заблокувалось і він впав, врізався в машину. З машини вибігла жінка - обвинувачена ОСОБА_5 , почала кричати «Де ти взявся?!». Так як він був у повному екіпіруванні, це пом`якшило падіння та наслідки. Через деякий час до нього приїздив адвокат обвинуваченої ОСОБА_9 , вони обмінялись телефонами так як потрібно було оплатити 2 титанові пластини, пообіцяв допомогати в межах розумного. В жовтні 2019 року він отримав від ОСОБА_5 5 000 грн. коли вже вийшов на роботу. На роботу він вийшов 29 вересня на милицях, його забирали та привозили колеги. 03.11.2019 року на контрольному рентгені йому було приписано спеціальну дієту та помірні навантаження. Страхова компанія «Інго Україна» згідно полісу страхування відшкодувала частину медикаментів, вартістю 2 пластин та операцію. В той час, як страховою компанією ОСОБА_5 жодної виплати страхового відшкодування не здійснено. Розмір виплаченого страхового відшкодування не включено у цивільний позов. Просить призначити обвинуваченій строгу міру покарання.
Крім того, встановлені судом обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, окрім показів потерпілого ОСОБА_10 , підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
-даними, що містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.09.2019 року, складеного старшим слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві майором поліції ОСОБА_12 , за участю слідчого Оболонського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_13 , понятих: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також у присутності водія ОСОБА_5 , згідно якого місцем огляду є перехрестя вул. Сержа Лифаря та вул. Бальзака в м. Києві. огляд проводився в погодних умовах: сонячно, без опадів, температура повітря (градусів) +25. Напрямок проведення огляду від вулиці Лісківської до вулиці Драйзера в м. Києві. вид пригоди: зіткнення ТЗ. Оглядом встановлено: місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано: м. Київ, перехрестя вул. С.Лифаря та вул. Бальзака; проїзна частина: пряма в плані; вид покриття: асфальтобетон; стан покриття: сухе; число смуг для руху: по напрямку проведення огляду 2, зустрічного напрямку 2; на проїзній частині нанесені лінії горизонтальної розмітки: білий суцільна лінія, яка позначає/розділяє потоки, стоп лінії, пішохідні переходи, зебра; до проїзної частини примикають справа бордюрний камінь, тротуар, зліва бордюрний камінь тротуар; спосіб регулювання на даній ділянці - регулюється світлофором; місце події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків: відповідно до схеми; умови освітленості на даній ділянці шляху(вулиці, дороги): світло, денний час доби, видимість приблизно 300 м; розташування транспортних засобів на місці події згідно Схеми.
Огляд транспортних засобів: 1-й транспортний засіб автомобіль «KIA-SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 , 2-й транспортний засіб мотоцикл «YAMAHA RJ07», д.н.з. НОМЕР_2 .
Локалізація технічних пошкоджень:
1-й транспортний засіб: деформація та подряпини на задньому бампері з правого боку. Розбитий задній правий поворотник. Подряпини на диску заднього правого колеса. Подряпини на задньому крилі з правого боку.
2-й транспортний засіб: повністю розбита передня частина, а саме: передній накрилок, панель приладів, вітрове скло, деформація передньої вилки, розбита передня фара, повністю зламана підніжка відбійник, подряпини по лівій боковій частині мотоцикла.
У обох транспортних засобах відсутні несправності гальмівної системи, рульового управління, ходової частини, інші несправності.
Сліди шин гальмування: мається слід гальмування світло виражений суцільний, загальною довжиною 4,2 м; також маються подряпини на дорозі, які ведуть по траєкторії до мотоциклу.
Наявність відділених від транспортного засобу частин, деталей, і інших об`єктів: осколки скла та пластику біля мотоцикла на проїзній частині, витік технічної рідини на дорозі біля мотоциклу.
Сліди контактної взаємодії транспортних засобів з навколишніми предметами (об`єктами) відсутні.
В ході огляду встановлені свідки - відсутні.
З місця події вилучені: мотоцикл «YAMAHA RJ07», поставлено на майдан тимчасового затримання ТЗ.
В процесі огляді для залучення до протоколу складено - Схему.
Під час огляджу застосовано - фотоапарат.
Як вбачається з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.09.2019 року заяв і зауважень осіб, в тому числі водія, який брав участь в огляді, ОСОБА_5 з питань огляду, складання протоколу і схеми, а також несправностей транспортного засобу, не надходило.
-даними Схеми дорожньо-транспортної пригоди, яка складена у присутності водія ОСОБА_5 , за участю слідчого Оболонського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_13 , понятих: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також у присутності водія ОСОБА_5 , та ними підписана;
-даними постанови про визнання речового доказу та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 01.10.2019 року, згідно якої CD-диск із записом камер відеоспостереження перехрестя вулиць Бальзака та Градинської м. Києва від 05.09.2019 року, що був витребуваний за запитом із столичної відео-системи «Безпечне місто» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0006469, приєднано його до матеріалів кримінального провадження для зберігання його при матеріалах провадження;
-даними протоколу огляду речових доказів від 01.10.2019 року, згідно якого слідчим Деснянського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_16 було проведено огляд речового доказу CD-диску із відеозаписом, що був витребуваний за запитом слідчого за вих. № 49/6469 від 30.09.2019 року із столичної відео-системи «Безпечне місто». Оглядом встановлено:
Об`єктом огляду являється CD-R-диск, жовтого кольору, з маркуванням «VS

CD-R 700Mb 80mіп 52х» (далі - «диск»), на якому барвником чорного кольору

нанесено надписи «ДТП 05.09.19 вул. Бальзака - вул. Градинська». При відкритті

вмісту диску на персональному комп`ютері було встановлено, що на ньому

містяться два відео-файли:

1)«10.9.20.229_Сабурова-Бальзака_облачное хранилище C2025R0P3342J38-31-0008-35-59 0.mp4», з фрагментом відеозапису камери зовнішнього спостереження проїзної частини перехрестя вулиць Бальзака та Градинської в м. Києві, зі сторони будинку № 1/57 по вул. Бальзака м. Києва, за 05.09.2019, у період часу: з 08:30:59 год. по 08:36:00 год. (згідно інформаційної строки у верхньому куті зліва). При перегляді вказаного відео-файлу встановлено, що мотоцикл «Honda CBR 1000 RR» р.н. НОМЕР_3 , з`являється у полі зору водія автомобіля «Кіа Sportage» р.н. НОМЕР_1 о 08:32:31 год., виїжджаючи на вказане перехрестя, зі сторони вул. Радунської, у третій смузі руху та рухається по ньому прямо, у правій смузі руху, в напрямку вул. С. Лифаря. З цього моменту і до моменту зіткнення автомобіля «Кіа Sportage» р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла

«Yamaha RJ07» р.н. НОМЕР_2 пройшов час близько 3 сек.

2)«10.9.20.231_Сабурова-Бальзака_облачное хранилище_С2025К0Р3340_08-32-00_08-35-59_0.mр4», з фрагментом відеозапису камери зовнішнього спостереження проїзної частини перехрестя вулиць Бальзака та Градинської в м. Києві, зі сторони вул. Радунської м. Києва, за 05.09.2019, у період часу: з 08:31:59 год. по 08:36:00 год. (згідно інформаційної строки у верхньому куті зліва). При перегляді вказаного відео-файлу встановлено, що о 08:32:26 год., з розмітки стоп-лінії, зі сторони вул. С. Лифаря, на вказаному перехресті, розпочинає рух автомобіль «Кіа Sportage» р.н. НОМЕР_1 , виїжджає на перехрестя та здійснює маневр повороту наліво, на вул. Бальзака, в напрямку вул. Драйзера. О 08:32:34 год. відбувається зіткнення вказаного автомобіля «Кіа Spoilage» р.н. НОМЕР_1 та мотоцикла «Yamaha RJ07» р.н. НОМЕР_2 , який рухався і сторони вул. Радунської. На цьому огляд диску закінчено.

-даними висновку комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 року, згідно якого експертами встановлено наступне.
В ситуації, що склалась безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «KIA Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинна була керуватися вимогами п.п. 10.1, 16.6 ПДР України:
10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху

16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч…

В ситуації, що склалась безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій мотоцикла «Yamaha RJ07», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 повинен був керуватися вимогами п.п. 12.3, 12.4 ПДР України:
12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

В дані дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «KIA Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
В дані дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія мотоцикла «Yamaha RJ07», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається, але вбачаються невідповідності вимогам п. 12.4 ПДР України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
-даними висновку судово-медичної експертизи № 042-1863-2019 від 15.10.2019 року, згідно якого дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 05.09.2019 о 08.34 год. у гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце такі тілесні ушкодження:
-садно в проекції верхньо-передньої ості лівої клубової кістки;
-закрита травма лівої гомілки у вигляді перелому великогомілкової кістки в дестальній третині діафізу зі зміщенням уламків, перелому латеральної кісточки з невеликим зміщенням уламків.
Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючої дією тупого(их) предмету(тів), могли утворитись в термін, вказаний в ухвалі, тобто 05.09.2019 при мотоциклетній травмі (травма водія на мотоциклі при зіткненні його з транспортом, що рухається, чи іншими перешкодами).
Морфологічні властивості виявлених переломів дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення функції лівої гомілки буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказана закрита травма лівої гомілки за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступнею тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п.п. 2.2.1/в та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України;
-показами головного судового експерта відділу автотехнічних досліджень лабораторії автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_17 щодо роз`яснення складеного ним висновку № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 року, який показав суду, що матеріалів та вихідних даних для проведення експертизи, йому було достатньо; за вихідними даними обидва транспортні засоби були у справному стані; експертиза щодо технічного стану транспортних засобів не проводилась; несправний технічний стан транспортних засобів може вплинути на результат проведеної ним експертизи;
-показами завідувача відділу фототехнічних та портретних досліджень лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_18 щодо роз`яснення складеного ним висновку № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 року, який показав суду, що матеріалів та вихідних даних для проведення експертизи, йому було достатньо; при цьому, йому невідомо оригінал чи копія носія, на яку містяться файли для дослідження, було надано на проведення експертного дослідження, так як вони досліджують те, що по факту надано до експертної установи;
-показами допитаного в якості свідка слідчого СВ Деснянського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_16 , який суду показав, що на місце дорожньо-транспортної пригоди 05.09.2019 року він не виїжджав, хто зі слідчих виїжджав він не пам`ятає. Автотехнічна експертиза у кримінальному провадженні не проводилась, так як потреби не було, ніхто з учасників не заявляв клопотання про її проведення, слідчий зі свого досвіду може оцінити технічну справність транспортного засобу. Копію відеозапису з камер відеоспостереження з системи «Безпечне місто» ним у встановленому законом порядку було отримано шляхом направлення відповідного запиту до уповноваженої особи, при цьому він надав носій, на якій йому було скопійовано відео файли, хто саме робив копіювання, не знає. Чому запит на отримання відео файлів датований 30.09.2019 року, а супровідний лист про направлення експерту даний файлів - 29.09.2019 року пояснити не може.
Окрім того, встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджуються переглянутими у судовому засіданні відео файлами, які містяться на CD-R-диску, жовтого кольору, з маркуванням «VS CD-R 700Mb 80mіп 52х», на якому барвником чорного кольору

нанесено надписи «ДТП 05.09.19 вул. Бальзака - вул. Градинська». При відкритті

вмісту диску на персональному комп`ютері було встановлено, що на ньому

містяться два відео-файли з камер відеоспостереження з системи «Безпечне місто».

Разом з тим, 11.03.2020 року захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_19 звернувся до суду з клопотанням про визнання недопустимим доказу, а саме Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.09.2019 року.

При цьому, захисник посилається на те, що дана слідча дія здійснена не уповноваженими службовими особами та не у порядку, передбаченому положеннями КПК України;

- у протоколі у пункті про характеристики технічних засобів фіксації, які застосовуються при проведенні огляду, не зазначено відповідних характеристик таких технічних засобів, а лише зазначено «проводилось фотографування»;

-у п. 5 Протоколу слідчими не зазначено основні характеристики дорожнього покриття слідчими не зазначено основні характеристики дорожнього покриття та щодо загальної ширини даного покриття.

-у спеціальній таблиці зазначено число смуг по напряму проведеного огляду та

зустрічного напряму у кількості «2», хоча якщо звернемо увагу безпосередньо на схему,

яка накреслена слідчим, то побачимо, що відображено аж 3 полоси у різні сторони, що дає підстави також вважати, що дані неточності ставлять під сумнів безпосередньо дані отримані у висновку експерта.

Крім того, захисник посилається на те, що слідчий без допомоги спеціаліста (в даному випадку експерта) визначив, що всі транспортні засоби в нормі, що в подальшому було враховано експертом під час проведення автотехнічної експертизи.

З урахуванням викладеного, захисник ОСОБА_8 вважає, що такі грубі порушення впливають на визнання такого доказу як Протокол огляду місця дорожнього транспортної пригоди від 05.09.2019 року неналежним та недопустимим.

Також, сторона захисту посилається на те, що Інструкцією з

організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та

підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, чітко встановлено, що «На місце
дорожньо-транспортної пригоди унаслідок якої спричинено середньої тяжкості чи тяжкі тілесні ушкодження або загибель людей, для проведення огляду направляється...
інспектор-криміналіст). Відомості щодо залучення інспектора криміналіста взагалі

відсутні, проте як відображено у Протоколі, безпосередньо слідчим не тільки його

складено та підписано, а й проведено певне дослідження технічного стану авто.

У пункті 19 Протоколу у таблиці під назвою «Застосування науково-технічних

засобів», відсутні будь-які позначення технічних характеристик фотоапарату, а саме серії та моделі, а також носія інформації на якому збережені дані фотографії, крім цього відсутня будь-яка інформація щодо застосування масштабної лінійки або електронної рулетки, що в свою чергу ставить під сумнів вимірювальні показники, які слідчий відобразив у схемі пригоди.

У Протоколі зазначено про здійснення фотографування місця події, проте

матеріали справи не містять жодного фото із місця дорожньо-транспортної пригоди, хоча

ст. 105 КПК України передбачено, що особою, яка проводила процесуальну дію, до

протоколу долучаються додатки, а саме фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної

інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Слідчим було складено

схему місця ДТП, проте дана схема взагалі не відображає дійсності даної пригоди. Адже, на схемі позначено ТЗ, яким керувала ОСОБА_5 , знаходиться за межами перехрестя, а саме вже безпосередньо перед пішохідним переходом по вул. О. Бальзака. Тобто,

транспортний засіб знаходиться поза межами дорожньої полоси по якій рухався

потерпілий ОСОБА_10 . Отже, за твердженням сторони захисту, Схема пригоди жодним чином не відображає об`єктивних даних даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього, захисник вказує на те, що схема місця пригоди має містити всі необхідні позначення та відображати повну та реальну картину ДТП, за відсутності всіх даних дані докази є неповними. Але у Схемі навіть не відображено предмети і немає жодних пояснень до них. А саме відповідного позначення (коментаря) що і де знаходиться, наприклад «№1 на схемі позначається як сліди гальмування, і т.д.». а отже такий доказ не може вважатися належним та допустимим. Слідчим було додатково складено доповнення до Протоколу (Додаток №2), у якому навіть не зазначено, до якого саме протоколу ці доповнення (хоча ці реквізити є обов`язковими). Крім цього, даний Додаток № 2 містить спеціальні графи у яких зазначаються пошкодження транспортних засобів. Захисник звертає увагу суду на те, що у частині, де мають зазначатися пошкодження 1-го

транспортного засобу - зазначено незрозумілі дані, а саме: подряпини на асфальті, осип

бруду, уламки пластику, слід гальмування та транспортні засоби; у частині де мають зазначатися пошкодження 2-го транспортного засобу - взагалі не

заповнено або ж навіть не закреслено . Отже, недотримання відповідних правил та порядку заповнення відповідного Протоколу та додатків до нього, які є обов`язковими тягне за собою визнання такого доказу неповним та неналежним.

Крім того, 11.03.2020 року захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 також звернувся до суду з клопотанням про визнання недопустимим доказів, а саме відео-файлів з відеозаписом ДТП, що трапилась 05.09.2019, під назвами: «10.9.20.229_Сабурова-Бальзака_облачное хранилище_С2025І10Р3342_08-31-00_08-35-59_0» та «10.9.20.231_Сабурова-Бальзака_облачное хранилище_С2025І10Р3340_08-32-00_08-35-59_0», що містяться на СD-диску, а також висновку експерта № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 за результатами комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи.

При цьому, захисник посилається на те, що вищевказаний диск, на якому містяться зазначені відео файли, отримано з порушенням вимог чинного законодавства, а саме запит слідчого на отримання відповідного СD-диску з відеозаписом з камер відеоспостереження з системи «Безпечне місто» не було зареєстровано у встановленому законом порядку, тому виникають обґрунтовані сумніви щодо достовірності та належності зазначеного листа слідчого, так як він не приймався та не реєструвався в секторі документального забезпечення Деснянського УПГУП у м. Києві. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про те, що начальник Деснянського УП ГУНП у м. Києві звертався до власника, розпорядника чи адміністратора Системи, на підставі мотивованого письмового звернення за підписом начальника Головного управління

Національної поліції ум. Києві, про надання запису з камер відеоспостереження

з системи «Безпечне місто», на якому зафіксована ДТП, що відбулась 05.09.2019,

приблизно о 8 год. 30 хв. на перехресті вул. Бальзака та вул. Градинської в

м. Києві. Більше того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які

документи, що підтверджують факт виготовлення саме слідчим або ж

прокурором, із залученням спеціаліста, дублікатів зазначених відеозаписів, на

яких зафіксована ДТП. Таким чином, неможливо визнати надані прокурором копії відеозаписів, на якому зафіксована ДТП, як оригінали документів.

Що стосується визнання недопустимим доказом висновку експерта № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 за результатами комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи, то сторона захисту посилається на те, що до вказаного доказу необхідно застосувати доктрину «плодів отруйного дерева», оскільки його дослідження ґрунтувались на очевидно недопустимих доказах, а саме: копіях відео-файлів з відеозаписом ДТП, що трапилась 05.09.2019 року під назвами: «10.9.20.229_Сабурова-Бальзака_облачное хранилище_С2025І10Р3342_08-31-00_08-35-59_0» та «10.9.20.231_Сабурова-Бальзака_облачное хранилище_С2025І10Р3340_08-32-00_08-35-59_0», що містяться на СD-диску .

На думку сторони захисту неналежність та недопустимість висновку експерта, як доказу, підтверджується наступним:

-згідно супровідного листа слідчого ОСОБА_16 вих.

№ 15426/125/49-2019 від 23.09.2019, матеріали кримінального провадження

№ 0006469 від 06.09.2019 в 1 томі, ухвала суду на 1 арк. та СБ-диск з

відеозаписом ДТП, опечатаний печаткою «Для пакетів» Деснянського УП ГУНП у

м. Києві направлені на адресу Київського НДЕКЦ МВС України, для проведення

комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи, залишається незрозумілим, яким чином слідчий направив 23.09.2019 на

адресу експертної установи СБ-диск з копією відеозапису ДТП, який він міг

отримати не раніше ніж 30.09.2019;

- слідчий ОСОБА_16 своїм листом № 16623/125/49-2019 від

14.10.2019 повідомив експерту ні чим не підтверджені вихідні дані, а саме

стосовно того, що технічний стан автомобіля «KIA Sportage» та мотоцикл «Yamaha RJ07» - технічно справні. Вказане твердження не підтверджено жодним доказом зі

сторони обвинувачення, оскільки інженерно-транспортної експертиза, в рамках

цього кримінального провадження не проводилась;

- викликає занепокоєння точність та достовірність проведених

експертом розрахунків, оскільки під час дослідження він використовував застарілі

інформаційні джерела - «Методику дослідження фотографічних зображень,

фотоапаратури та фотоматеріалів ВНДІСЕ», 1982 року. Тобто, експерт при проведенні дослідження керувався методикою написаною майже пів століття тому. Вочевидь, на сьогодні, існують більш сучасні методики дослідження фотографічних зображень, які слід було б використовувати;

- при проведенні експертизи з використанням вищевказаних

відеозаписів експерт не перевірив технічні умови та технологію їх отримання, чи

зазнавали ці записи змін, чи проводився їх запис безперервно, оскільки дані

відеозаписи являються копіями, а не оригіналами. Разом з цим, в ході досудового розслідування не встановлено з якого технічного пристрою проводився відеозапис ДТП.

Суд вважає клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З урахуванням вищевикладеного, суд визнає належними та допустимими доказами: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.09.2019 року; Схему пригоди; Протокол огляду речових доказів від 01.10.2019 року; CD-диск із записом камер відеоспостереження перехрестя вулиць Бальзака та Градинської м. Києва від 05.09.2019 року, що був витребуваний за запитом із столичної відео-системи «Безпечне місто»; висновок експерта № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 року; висновок експерта № 042-1863-2019, та приходить до висновку, що дані докази отримані з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону.

При цьому суд враховує, що не погоджуючись із висновком комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 року,та вважаючи даний доказ недопустимим за доктриною «плодів отруйного дерева», стороною захисту жодних клопотань про призначення повторної судової експертизи суду не заявлено.

Крім того, суд критично оцінює покази обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що ДТП, яка мала місце 05.09.2019 року, трапилась саме з вини потерпілого ОСОБА_10 , який в порушення п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, не вибрав безпечну швидкість руху, та при виникненні перешкоди для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року N 13-31кс19 зазначила:

Диспозиція статті 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно - небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2, загибель кількох осіб - частина 3; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені статті 286 КК.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у статті 286 КК; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 286 КК, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК.

Велика Палата звернула увагу на те, що склад кримінального правопорушення, передбачений статтею 286 КК, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Враховуючи встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до переконливого висновку, що недотримання саме обвинуваченою ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1, 16.6 ПДР України, призвело до спричинення потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в кримінальному провадженні докази в їх сукупності суд приходить до висновку про повну доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесні ушкодження, та визнає її винуватою у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше несудима, заміжня, має на утриманні двох дітей, працюючої на посаді доцента кафедри діабетології Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.
Крім того, суд враховує обставину, що пом`якшує покарання, а саме часткове відшкодування обвинуваченою ОСОБА_5 на користь потерпілого грошових коштів на лікування у розмірі 5 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № Р24А106437331С91084 від 07.10.2019 року, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. При цьому суд враховує думку потерпілого ОСОБА_10 про необхідність призначення ОСОБА_5 строгого покарання.
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливі без ізоляції від суспільства, тому призначає їй основне покарання у вигляді штрафу. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченій даного виду покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше несудима, заміжня, має на утриманні двох дітей, працюючої на посаді доцента кафедри діабетології Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, суд вважає за недоцільне призначати ОСОБА_5 додаткове покарання, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Крім того, впідготовчому судовому засіданні потерпілим ОСОБА_10 пред`явлено цивільний позов, в якому потерпілий просить стягнути з обвинуваченої на його користь завдану внаслідок вчинення кримінального провадження матеріальну шкоду, яка полягає у вартості знищеного в ДТП мотоцикла «Yamaha», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 105 222,00 грн. Крім того, цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченої на його користь витрати на реабілітацію в розмірі 45 558,00 грн., а також немайнову (моральну) шкоду у розмірі 85.000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_5 цивільний позов не визнала в повному обсязі.

При цьому 11.03.2020 року до суду надійшов відзив захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на цивільний позов, в якому зазначає, що як вказує позивач, внаслідок фактичного знищення в ДТП мотоциклу«Yamaha», д.н.з. НОМЕР_2 , йому як власнику транспортного засобу, було заподіяно матеріальні збитки на загальну суму 105 222,00 грн., що підтверджується висновком експерта № 347-1/19 від 04.11.2019 року. Разом з тим, у відповідності до чинного законодавства, власник наземного транспортного засобу цивільна відповідальність якого застрахована, має право звернутись до страхової компанії про компенсацію завданих збитків. Як пояснив цивільний позивач, на даний час він звернувся до страхової компанії, проте також бажає стягнути суму компенсації безпосередньо з відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у п. 56

Постанови від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, зазначається, що

відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Отже, позивач може звернутися до страхової компанії про

отримання відшкодування. В разі відмови у виплаті, цивільний позивач може звернутися

безпосередньо з вимогами у рамках цивільного провадження.

Крім того, сторона захисту вказує на те, що висновок не є експертизою у відповідності із норм чинного законодавства, тому висновки, які зазначені у даному звіті вважають не точними та такими, що не відповідають дійсності. Крім того, не зрозуміло чи

відповідають дійсності дані викладені у звіті. А отже, на думку сторони захисту, якщо даний звіт, який не є точним та не відповідає дійсності виникає питання щодо належності даного висновку як доказу.

Що стосується вимог цивільного позивача про відшкодування витрат на реабілітацію у розмірі 45 558,00 грн., то захисник вказує на те, що дана сума ніяким чином не підтверджується та й взагалі відсутні будь які чеки чи документи, що підтверджують витрати на лікування. Єдине, позивачем додано три акта про надання

послуг, а саме спортивно-оздоровчих послуг за жовтень, листопад, грудень 2019 року.

Проте, чи дійсно надавалися ці послуги та й взагалі чи був підписаний Договір між

сторонами та підтвердження безпосередньо самих оплат цих послуг у матеріалах справи

відсутні. Такі докази не можуть прийматися судом до уваги, адже сторона не довела ті

обставини на які посилається.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоду у розмірі 85 000 грн., то захисник у відзиві на цивільний позов вказує на те, що у додатках до позову відсутні будь-які докази та експертні висновки, які б визначали ступінь завдання моральної шкоди, глибини фізичних та душевних страждань та її обґрунтований розмір. При цьому, 25.02.2020 року відправлено на адресу відповідача лист, у якому наявні

документи: довідка від психолога ФОП ОСОБА_20 , рахунок № 1 від

05.02.2020 та квитанція Універсал банку на суму 900 грн. Проте, вищезазначена довідка від психолога ФОП ОСОБА_20 , не є належним та допустимим доказом, адже взагалі не зрозуміло чи дійсно ФОП ОСОБА_20 , є психологом, її науковий (медичний) ступінь, досвід роботи за фахом, а також інші професійні досягнення. Також, не зрозуміло коли саме складена дана довідка, правильність її завірення та взагалі чи ця довідка відповідає дійсності. Тому, за таких обставин, сторона захисту не погоджується із доводами цивільного позивача щодо стягнення моральної шкоди та вважає такі вимоги занадто завищеними та безпідставними.

Також, сторона захисну вважає, що немає правових підстав для стягнення моральної шкоди, адже згідно висновку експерта № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 встановлено, що водій ОСОБА_10 не дотримався правил дорожнього руху та перевищив встановлену швидкість. Отже, постає питання чи усвідомлював наслідок своїх дій, коли перед перехрестям значно перевищив швидкість, усвідомлюючи той факт, що рухався на мотоциклі, як на джерелі підвищеної небезпеки та співмірність.

13.01.2021 року представник цивільного позивача надав до суду відповідь на відзив на цивільний позов, в якому вказує на те, що висновок експерта № 347-1/19 від 04.11.2019 проведено у відповідності до вимог чинного законодавства та методик, кваліфікованим спеціалістом. Відповідачем не надано та не долучено до відзиву жодних фактичних даних, які б спростовували зазначений висновок, в частині його точності чи об`єктивності,

а тому заява про визнання висновку неналежним доказом є безпідставною і не

обґрунтована нормами КПК України. Відповідач також безпідставно не погоджується з вимогами про відшкодування витрат на реабілітацію. До цивільного позову додано виписку з медичної картки в якій зазначено конкретні рекомендації на період реабілітації для відновлення функцій пошкодженої кінцівки. Саме вказана виписка і містить рекомендації про заняття в басейні та спортзалі з тренером, а також прийом препаратів для зняття посттравматичного больового синдрому викликаного фізичними навантаженнями з зазначенням переліку препаратів які можуть використовуватись з цією метою. Крім того, виписка містить рекомендації щодо харчування та прийому

необхідних вітамінних комплексів. Позивачем суду надано документальне

підтвердження про купівлю та оплату необхідних вітамінних комплексів, при

цьому питання їх ефективності відповідачем не спростовано, а є лише його

припущенням. Не погоджуючись з доводами цивільного позову про стягнення моральної

шкоди, безпідставно стверджуючи про відсутність доказів моральної шкоди,

стороною відповідача тим не менш ставиться під сумнів як факт проходження

потерпілим психологічної реабілітації, так і професійна придатність та

кваліфікація спеціаліста який виконував цю роботу, а також документи, що

підтверджують зазначений факт, при цьому зазначаючи що наведені докази є

неналежними та недопустимими. Такі твердження сторони відповідача

являються необґрунтованими, оскільки не наведено жодного фактичного спростування даного доказу на які б спиралася сторона відповідача, не зазначено жодної правової норми яка була б не додержана чи порушена наданими доказами. За таких обставин вбачається безпідставність та надуманість наведених у відзиві висновків, які жодним чином не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Заслухавши пояснення цивільного позивача ОСОБА_10 , а також пояснення цивільного відповідача - обвинуваченої ОСОБА_5 , дослідивши відзив на цивільний позов та відповідь на даний відзив, судом встановлено таке.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Як встановлено судом, неправомірними діями ОСОБА_5 , які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до повного знищення транспортного засобу потерпілого та спричинення останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження, обвинуваченою була заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у вартості знищеного в ДТП мотоцикла «Yamaha», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 105 222,00 грн., що підтверджується висновком додаткового експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 347-1/19, складеного 04.11.2019 року судовим експертом ОСОБА_21 .
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речи.

Враховуючи, що обвинуваченою була частково, у розмірі 5 000,00 грн., відшкодована потерпілому заподіяна матеріальна шкода, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № Р24А106437331С91084 від 07.10.2019 року, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_5 на його користь матеріальної (майнової) шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 100,222,00 грн., що становить різницю між фактичним розміром заподіяного збитку у розмірі 105 222,00 грн., та розміром відшкодування, здійсненого обвинуваченою ОСОБА_5 в сумі 5 000,00 грн.
При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченої витрат на реабілітацію в розмірі 45 558,00 грн., оскільки підтвердження фактичного понесення позивачем таких витрат суду не надано.
Що стосується позовних вимог потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченої моральної шкоди в розмірі 85.000 грн., то суд дійшов до наступного.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до пп. 3 п. 10 вказаної Постанови, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу ушкодження його здоров`я та пошкодження майна; у порушенні звичного способу життя ОСОБА_10 та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також обставини, при яких потерпілий отримав тілесні ушкодження, ступінь їх тяжкості та глибину його страждань. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України потерпілому ОСОБА_10 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 20.000 грн.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави витрати за залучення експертів у кримінальному провадженні, а саме витрати на проведення судово-медичної експертизи № 042-1863-2019 від 15.10.2019 року в розмірі 1.796.90 грн., а також витрати на проведення комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи № 12-1/2248-23-3/249 від 28.10.2019 року в розмірі 4 396,28 грн., всього - 6 193,18 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 4 000 (чотирьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 100 222,00 грн., а також моральну (немайнову) шкоду у розмірі 20.000 грн., всього 120,222 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 6 193,18 грн.
Речовий доказ - CD-R-диск з відеозаписами, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1