Номер провадження: 11-сс/813/627/21
Номер справи місцевого суду: 495/5102/19 1-кс/495/2481/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 29.12.2020 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0001181 від 01.08.2018 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №0001181 від 01.08.2018 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК Українибуло задоволено клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, виявлене та вилучене в ході проведення обшуку 28.12.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- пістолет з магазином та патронами, який було запаковано до експертного пакету №2204207;
- предмет схожий на тютюнову трубку з речовиною рослинного походження, який було запаковано до експертного пакету ЕХР 0306673;
- телефон THURAVA чорного кольору, телефон THURAVA сірого кольору та сім-картка, які було запаковано до експертного пакету INZ1099594;
- відео реєстратор, який було запаковано до експертного пакету INZ4022312.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя прийшов до переконання, що зазначене майно, вилучене в ході проведення обшуку, є речовим доказом в зазначеному провадженні та існує необхідність в забезпеченні його збереження задля проведення відповідних експертиз.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 зазначила, що оскаржувана ухвала постановлена всупереч вимогам КПК України з огляду на наступне:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що відеореєстатор, який був вилучений в ході обшуку, не входив до переліку предметів, які вказані в ухвалі слідчого судді від 22.12.2020 про дозвіл на проведення обшуку;

- слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_9 орендує літній будинок, тобто ніякого відношення до будинку, в якому проживає ОСОБА_7 він не має;

- слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 не є підозрюваною в кримінальному провадженні №0001181та слідчим не надано доказів її причетності до кримінального правопорушення.

Посилаючись на вищенаведені обставини, представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в межах кримінального провадження №0001181, а саме: відео реєстратор, який запаковано до експертного пакету INZ4022312.
В частині накладення арешту на інше майно, зазначене в клопотання слідчого, ухвала слідчого судді не оскаржується.
Окрім того, представником ОСОБА_6 , в межах апеляційної скарги порушено питання поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, як пропущеного із поважних причин у зв`язку із тим, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без участі власника майна, а копію ухвали слідчого судді було отримано лише 05.02.2021.
Разом із тим, враховуючи те, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно відбувся за відсутності учасників провадження, в тому числі ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_6 , а також те, що матеріали справи не містять відомості про отримання останніми копії ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає, що процесуальний строк на оскарження ухвали слідчого судді від 29.12.2020 представником ОСОБА_7 не пропущений.

В судове засідання апеляційного суду учасники провадження не з`явились, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце апеляційного розгляду. Натомість, від прокурора ОСОБА_10 надійшло клопотання про розгляд скарги за його відсутності у зв`язку із проведенням процесуальних дій в інших кримінальних провадженнях, в якому останній також просив відмовити у задоволені апеляційної скарги представника ОСОБА_6 , обґрунтовуючи це тим, що вилучені під час проведення обшуку речі є речовими доказами у справі.

Враховуючи вимоги ст. 422 КПК України, щодо розгляду апеляційної скарги на рішення слідчого судді в триденний строк, неявку зазначених осіб в судове засідання, а також вимог ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, апеляційний суд, вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін провадження та фіксування процесу за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно (а.с. 2-3), слідчий просив накласти арешт на зазначене у ньому майно, вилучене в ході проведення 28.12.2020 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

При цьому, відповідно до клопотання про накладення арешту на майно та витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні №0001181, Білгород-Дністровський РВП ГУНП в Одеській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України за заявою ОСОБА_11 про те, що 11.12.2017 приблизно о 22:10 год., троє невстановлених осіб, в масках з прорізями для очей, перебуваючи в с. Шабо, Білгород-Дністровського району Одеської області, де з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, шляхом вільного доступу, через незамкнені на запірний пристрій двері, проникли до приміщення будинку, де зв`язавши потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , застосовуючи відносно них насильство, котре виявилось у нанесенні ударів руками та ногами, з використанням вогнепальної зброї, заволоділи майном потерпілих, а саме: грошовими коштами в сумі 5000 гривень, ювелірними виробами із золота, коштовним годинником з хронометром.
Окрім того, органами досудового розслідування було встановлено, що до скоєння зазначеного злочину причетний учасник злочинного угрупування: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який спільно з іншим співучасником скоїв розбійний напад на потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження, який на теперішній час мешкає відповідно до договору оренди житла за адресою: АДРЕСА_1 , та користується автомобілем марки BMW X5 синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згодом, 28.12.2020 за адресою: м. Одеса, 4 Проектний провулок, 3, був проведений обшук, в результаті якого були виявлено та вилучено пістолет з магазином та патронами, який було запаковано до експертного пакету №2204207; предмет схожий на тютюнову трубку з речовиною рослинного походження, який було запаковано до експертного пакету ЕХР 0306673; телефон THURAVA чорного кольору, телефон THURAVA сірого кольору та сім-картка, які було запаковано до експертного пакету INZ1099594; відео реєстратор, який було запаковано до експертного пакету INZ4022312, що знаходились у володінні ОСОБА_9 .
В подальшому, постановою слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 зазначене вище майно було визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0001181 (а.с.15-16).
Окрім того, постановою ст. слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 28.12.2020 було призначено комп`ютерно-технічну експертизу виявленого та вилученого в ході вищезазначеного обшуку відеореєстратора, який було запаковано до експертного пакету INZ4022312.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, на переконання апеляційного суду та всупереч твердженням представника ОСОБА_6 , арештований відеореєстратор має ознаки речового доказу відповідно до ст. 98 КПК України в кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 187 КК України за фактом нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаного з проникненням у житло, оскільки, ймовірно, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_9 проживає відповідно до договору оренди житла за адресою: АДРЕСА_1 , однак в зазначеному договору відсутні відомості про, те що ОСОБА_9 орендує саме літній будинок, тому апеляційний суд, вважає безпідставними посилання представника з цього приводу.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном, тому доводи представника з приводу того, що вилучений в ході обшуку відеореєстратор, не входив до переліку предметів, які вказані в ухвалі слідчого про дозвіл на проведення обшуку, є безпідставними.

Твердження представника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 не є підозрюваною в зазначеному кримінальному провадженні та слідчим не надано доказів її причетності до кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки у випадку ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , а також скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 29.12.2020 про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, виявленого в ході проведення обшуку 28.12.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0001181, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4