Справа № 751/1526/19
Провадження № 1-кп/750/43/21
У Х В А Л А

14 травня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю: секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 22.11.2012 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
До початку судового засідання на адресу суду надійшло клопотання потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_7 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 295,2 кв.м.
У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали заявлене клопотання з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор висловив думку щодо заявленого клопотання на розсуд суду.

Обвинувачений та його захисник вважали дане клопотання необґрунтованим та заперечували проти його задоволення.

Колегія суддів, заслухавши сторони кримінального провадження, дійшла до наступних висновків.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні цивільного позивача ОСОБА_7 накладення арешту обґрунтоване необхідністю збереження доказу кримінального правопорушення та для забезпечення цивільного позову.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У ході досудового розслідування квартира АДРЕСА_1 речовим доказом не визнавалась. Згідно висунутого обвинувачення ОСОБА_9 , обіймаючи посаду директора ТОВ «Ватес», зловживаючи своїм службовим становищем, заволодів чужим майном майновими правами ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 (крім додаткової кімнати на мансардному поверсі). Разом з тим, зазначена квартира як об`єкт нерухомого майна суттєво відрізняється за технічними характеристиками (площею, складом кімнат, наявністю в її складі мансардного поверху) від предметів договорів дольової участі у будівництві багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , укладених ОСОБА_6 і ТОВ «Ватес». Зважаючи на це, колегія суддів не вбачає підстав для визнання зазначеної квартири речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Ватес» відчужено ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2011. Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 підтвердила факт належності їй на праві приватної власності зазначеної квартири. Разом з тим, ОСОБА_10 не є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) обвинуваченого.
З огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та належить ОСОБА_10 , яка є свідком у даному кримінальному провадженні та не несе в силу закону цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) обвинуваченого, колегія суддів вважає, що клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 про накладення арешту на зазначену квартиру не може бути задоволене.
Окрім того, в судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про примусовий привід у судове засідання свідка ОСОБА_11 , зважаючи, що останній викликався в судове засідання, однак не прибув для допиту як свідка. Інші учасники судового засідання не заперечували проти примусового приводу зазначеного свідка.
Враховуючи, що свідок ОСОБА_11 неодноразово викликався в судове засідання, однак не прибув до суду для допиту, колегія суддів відповідно до ст. 140 КПК України вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та вжити заходів до забезпечення прибуття ОСОБА_11 до суду, здійснивши його привід.
Керуючись ст.ст. 140, 142, 170 173, 350, 372, 376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_7 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Здійснити привід у зал судового засідання Деснянського районного суду м. Чернігова на 18 червня 2021 року на 14 год. 00 хв. свідка ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Виконання ухвали доручити Чернігівському районному управлінню поліції ГУНП в Чернігівській області.

Про результати виконання ухвали письмово сповістити суд до початку судового засідання.

Ухвала є остаточною і не може бути оскаржена.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3