Категорія:ч.1 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року щодо ОСОБА_9 , яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Веселе Луцького району, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, працює, раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 1 000 грн. моральної шкоди та 5 000 грн. витрат на правничу допомогу.

В порядку ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він 12 жовтня 2020 року близько 15 год. 30 хв., на прилеглій до Луцького РВП ГУНП у Волинській області території, за адресою: вул. Боженка, 34, м. Луцьк, Волинської області, умисно, під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин між ним та рідним братом потерпілим ОСОБА_7 , умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки в праву ділянку голови. В подальшому, продовжуючи свої дії, повалив потерпілого на землю, де умисно наніс йому не менше п`яти ударів ногами у ділянку лівої частини тулубу. Внаслідок вказаних дій потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині та в поперековій ділянці зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта № 809 від 13 жовтня 2020 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У поданій на вирок апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичним обставин вчиненого та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує вирок в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову. Вказує, що його довіритель протягом тривалого часу відчуває реальну загрозу від обвинуваченого, який постійно погрожує йому фізичною розправою, у зв`язку із чим, вважає призначене йому покарання у виді штрафу надто м`яким, а присуджений судом до стягнення розмір моральної шкоди невиправдано мізерним. У зв`язку із цим, просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 більш суворе покарання та повністю задовольнити заявлений потерпілою стороною цивільний позов.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, потерпілого та його представника, які подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, обвинуваченого та прокурора, які відносної її задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 .

Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом доказах, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому на предмет законності та обґрунтованості апеляційним судом не перевіряються.

Доводи представника потерпілого про призначення обвинуваченому надто м`якого покарання є безпідставними та не підлягають до задоволення апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду, обираючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд з достатньою повнотою, у відповідності до ст. 12 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, дані про особу винного, який винуватість у вчиненому не визнав та не розкаявся, будучи особою молодого віку, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, одружений, на його утриманні та вихованні перебувають двоє малолітніх дітей, працює за кордоном.

Обставини, які пом`якшують покарання, відсутні. До обставини, яка обтяжує покарання, суд відніс вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховано судом і позицію потерпілого, яка не є визначальною, проте враховується у сукупності із іншими обставинами, а також його поведінку, яка передувала виниклому конфлікту.

Обране судом першої інстанції покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, визначеному санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, і не є надто м`яким, як зазначає у поданій ним апеляційній скарзі представник потерпілого.

Потерпіла сторона, користуючись наданими їй процесуальним законом правами /ст. 56 КПК України/, під час судового провадження у суді першої інстанції пред`явила цивільний позов, шляхом подачі позовної заяви про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями обвинуваченого.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, місцевий суд, керуючись положеннями статей 127 - 129 КПК України та приймаючи рішення про його часткове задоволення, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, наявності тривалого конфлікту та неприязних відносин між потерпілим та обвинуваченим, врахував обставини, що передували вчиненню даного кримінального проступку, а також фізичні і моральні страждання пережиті ОСОБА_7 та вирішив заявлений у справі цивільний позов відповідно до вимог закону.

Таким чином, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2020 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: