Справа № 375/305/21
Провадження № 1-кп/375/26/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого -

потерпілого -

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000002, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2021 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чижки Старосамбірського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не маючого, з професійно-технічною освітою, раніше судимого: 25.04.2016 Старосамбірським районним судом Львівської області за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 30.09.2020 на підставі ухвали Дрогобицького міського суду Львівської області від 13.07.2020 з невідбутим терміном покарання 5 місяців 10 днів; 30.12.2020 обвинувальний акт за ч. 2 ст. 289 КК України в кримінальному провадженні №00000397 від 14.10.2020 направлено до Старосамбірського районного суду Львівської області,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше судимий за вчинення майнових злочинів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, повторно вчинив злочини проти власності при наступних обставинах.

Так 05.12.2020 близько 10 години ОСОБА_4 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де проживав його знайомий ОСОБА_5 , побачивши що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння та спав, у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Toyota Corona» 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , світло-сірого кольору, належним ОСОБА_5 , який знаходився в дворі його будинку, з метою його продажу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, відшукав в будинку ключі від замка запалення автомобіля марки «Toyota Corona» 1980 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , світло-сірого кольору, після чого відчинивши ворота двору будинку АДРЕСА_2 , завів двигун автомобіля та виїхав ним за межі двору ОСОБА_5 , чим вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Викраденим автомобілем ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме наступного дня здав вказаний автомобіль на пункт прийому металобрухту ОСОБА_6 .

Згідно з висновком експерта № 10 від 11.02.2021, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість аналогічного автомобіля, автомобілю 1980 року випуску, марки «Toyota Corona» реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 05.12.2020 року складає 11320 грн.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 11320 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім того, в період часу з 20 години 21.12.2020 до 10 години 22.12.2020 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , з метою викрадення матеріальних цінностей прийшов до території за адресою: АДРЕСА_2 , належної фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 .

Знаходячись поруч з парканом зазначеної території ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, переліз через паркан та таким чином незаконно проник до неї. Підійшовши до складу №5 ОСОБА_4 невстановленим досудовим розслідуванням предметом розбив скляну шибку вікна складу №5 та через утворений отвір проник до його середини.

Знаходячись в середині складу №5 ОСОБА_4 відшукав у приміщені болгарку марки «Makita» зеленого кольору, серійний номер « НОМЕР_3 » та бензопилу марки «Viper 5200» червоного шльору, які через отвір у вікні перемістив за межі складу. Потім ОСОБА_4 виніс болгарку марки «Makita» зеленого кольору, серійний номер « НОМЕР_3 », та бензопилу марки «Viper 5200» червоного кольору за межі території належної ОСОБА_7 та таким чином вчинив таємне викрадення чужого майна.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме продав болгарку марки «Makita» зеленого кольору, серійний номер « НОМЕР_3 » ОСОБА_8 , а бензопилу марки «Viper 5200» червоного кольору невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Згідно з висновком експерта № 710 від 22.02.2021, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, станом на 21.12.2020 ринкова вартість з урахуванням зносу болгарки марки «Makita» зеленого кольору, серійний номер « НОМЕР_3 », яка була у користуванні з січня 2020 року складає 3431 гри. 93 коп., ринкова вартість з урахуванням зносу бензопили марки «Viper 5200» червоного кольору, яка була у користуванні з 2019 року складає 1182 грн. 03 коп.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4613 грн. 96 коп.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після оголошення обвинувального акту, визнав обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті та визнав свою вину у їх вчиненні. Наявні в справі докази не оспорює, не вбачає потреби у допиті свідків, потерпілих і дослідженні письмових доказів.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися. 26 квітня 2021 року через канцелярію суду надали письмові заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності. Зазначають, що будь-яких претензій до ОСОБА_4 вони не мають, при вирішенні питання щодо міри покарання покладаються на розсуд суду. Крім того ОСОБА_7 в заяві вказав про те, що викрадене майно йому повернуте в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив застосувати спрощений порядок дослідження доказів, допитавши обвинуваченого та дослідивши характеризуючі матеріали на обвинуваченого та документи щодо речових доказів.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Судом застосовано наступний порядок дослідження доказів, а саме допитати обвинуваченого та дослідити характеризуючі матеріали на останнього, а також документи щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав аналогічні пояснення що і в обвинувальному акті. Зазначив дату, час, місце вчинення кримінальних правопорушень, підтвердив обсяг викраденого майна та обставини вчинення ним злочинів. Також вказує на те, що болгарка марки «Makita» зеленого кольору, серійний номер « НОМЕР_3 » та бензопила марки «Viper 5200» червоного кольору були повернені ОСОБА_7 . Зазначає, що вказані злочини вчинив, оскільки він є одним годувальником у великіцй родині, так як батько його помер, а мама є пенсіонеркою та на той час захворіли його молодші сестри, яким необхідні були кошти на лікування. У скоєному розкаюється.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Суд, вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, віднесення їх до категорії тяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення, на утриманні дітей не має, не працює, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, є особою молодого віку, який проживає в багатодітній родині та взяв на себе обов`язок по утриманню сім`ї, а саме: неповнолітнього брата, малолітнього брата та сестри та малолітніх трьох племінників, які проживають спільно в одному житловому будинку. Крім того, суд також враховує повне визнання вини обвинуваченим та щире каяття у вчиненому.

Обставинами, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове усунення заподіяної шкоди та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 :

покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст. 289 КК України без конфіскації мана із застосуванням ст. 69 КК України. Не застосування такого додаткового виду покарання, як конфіскація майна судом обґрунтовується наступним. Зокрема, суд бере до уваги, що обвинувачений частково усунув заподіяну шкоду, шляхом повернення викраденого майна та позицію потерпілих осіб, які не заявили цивільний позов у кримінальному провадженні, та вказують про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 . При цьому суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до нього покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, оскільки обвинувачений провину свою визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, за місцем проживання характеризується задовільно, є особою молодого віку, який проживає в багатодітній родині та взяв на себе обов`язок по утриманню сім`ї, які проживають спільно в одному житловому будинку, бажає нести кримінальну відповідальність за вчинене. Крім цього, суд враховує, що матеріальна шкода, яка завдана неправомірними діями обвинуваченого потерпілим, частково відшкодована шляхом повернення викраденого майна, шкода, яка не відшкодована - є невеликою, та на її поверненні потерпілий не наполягає;

покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Статтею 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

При призначенні покарання відповідно до статті 70 КК України ОСОБА_4 при сукупності кримінальних правопорушень суд, приходить до висновку про визначення остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Частиною 4 ст. 71 КК України визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Так вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Строк відбування покарання рахується з 29 березня 2016 року. Вирок набрав законної сили 05 липня 2016 року.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2020 року ОСОБА_4 звільнений умовно достроково з невідбутим терміном п`ять місяців та 10 днів.

Згідно довідки серії ЛЬВ №19388 від 29 вересня 2020 року про звільнення з Державної установи "Дрогобицька виправна колонія №40" ОСОБА_4 відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 29 березня 2016 року по 30 вересня 2020 року, що становить 4 роки 6 місяців і 1 день.

У відповідності до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання частину п`яту статті 72 Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25-26, ст. 131) викладено в такій редакції: 5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк попереднього ув`язнення, який провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі рахується за період з 29 березня 2016 року по 05 липня 2016 року.

З огляду на здійснені підрахунки невідбутий строк покарання ОСОБА_4 згідно вироку Старосамбірського районного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року складає 2 місяці 23 дні та відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів та дасть можливість останньому переосмислити власну поведінку та зробити належні висновки.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

У зв`язку із призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк для забезпечення виконання вироку, слід обрати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Процесуальні витрати не заявлені.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349,368, 370, 374, 395, 532 КПК України, ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, 69, 70, 71, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України. суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та із застосуванням ст.69 КК України, призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

В межах даного кримінального провадження обрати ОСОБА_4 міру запобіжного заходу - тримання під вартою і утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до набрання вироку законної сили.

Початок строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 28 квітня 2021 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: болгарку марки «Makita» зеленого кольору, серійний номер « НОМЕР_3 », яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - повернути ОСОБА_7 , після вступу вироку в законну силу.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча суддя ОСОБА_1