Дата документу 15.04.2021 Справа № 554/152/21
Провадження № 1-кс/554/5681/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року слідчий судя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні № 0001917 від 14.12.2020 року,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 11 січня 2021 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0001917 від 14.12.2020 року та постанову слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 14 січня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001917 від 14.12.2020 року, в якій прохала скасувати вказані постанови, зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001917 від 14.12.2020 року та надати ОСОБА_3 копію постанови про поновлення досудового розслідування разом з відповідним витягом з ЄРДР, визнати потерпілою у кримінальному провадженні № 0001917 від 14.12.2020 року та допитати її, вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, у випадку заміни слідчого, зобов`язати його виконати вимоги постановленої за даною скаргою ухвали, зобов`язати слідчого невідкладно виконати вимоги винесеної відразу після її отримання.
В обґрунтування скарги зазначила, що у провадженні ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві перебували матеріали кримінального провадження № 0001917 від 14.12.2020 року, яке відкрите слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Кримінальне провадження було відкрито на підставі викладених в її заяві від 04.05.2020 року про кримінальне правопорушення фактичних даних та наданих нею про вчинення прокурорами Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення. 26.12.2020 року в порядку ст. 220 КПК України вона звернулася до вказаного слідчого з клопотанням про визнання її потерпілою, вручення їй пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, допиту її в якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0001917 від 14.12.2020 року, розгляд її клопотання та надання відповіді. Не отримавши у передбачений ст. 220 КПК України строк відповідь щодо результатів розгляду клопотання, звернулася до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого. З ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 14.01.2021 року дізналася, що постановою слідчого від 11.01.2021 року у визнанні її потерпілою відмовлено, а постановою слідчого від 14.01.2021 року кримінальне провадження № 0001917 від 14.12.2020 року закрите, у зв`язку з тим, що існує не скасована постанова слідчого про закриття зовсім іншого кримінального провадження № 0001124 від 27.07.2020 року за ч.2 ст. 384 КК України. Вважає, що слідчий протизаконно закрив кримінальне провадження № 0001917 від 14.12.2020 року, оскільки воно не має жодного відношення до кримінального провадження № 0001124 від 27.07.2020 року. Також вказує, що на досудовому розслідуванні слідчий навіть не допитав її, не провів жодних слідчих дій, позбавив її законного права надати докази, документи, які мають значення для досудового розслідування, не надав копій процесуальних документів, чим позбавив її права на оскарження. Зазначає, що внаслідок зловживання владою та своїм службовим становищем, прокурори Криворізької місцевої прокуратури № 1 завдали їй істотної моральної шкоди , потужного стресу, значних психологічних страждань, порушили її основоположні права і свободи людини, громадянина. Отже, слідчий порушив її права та вимоги, передбачені ч.2 ст. 55 КПК України, оскільки не визнав її потерпілою З цих підстав, звернулася до суду зі скаргою.
У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, прохала проводити розгляд скарги за її відсутності, вимоги підтримала та прохала задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Слідчим надані суду матеріали кримінального провадження №0001917 від 14.12.2020 року для огляду.
Відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, прокурора, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження №0001917 від 14.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення скарги частково з таких підстав.

Згідно з ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Так, згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з вимогами п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує не скасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

У судовому засіданні встановлено, що ТУ ДБР, розташованим у м.Полтаві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001917 від 14.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

14 січня 2021 року постановою слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві кримінальне провадження № 0001917 від 14.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, закрито на підставі п.9-1 ч.1 ст. 284 КК України, у зв`язку із тим, що існує не скасована постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 0001124 від 27.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України.

Також слідчим суддею встановлено, що у провадженні ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві перебувало кримінальне провадження № 0001124 від 27.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, яке постановою слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_7 від 17 листопада 2020 року було закрито, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодногоучасникакримінальногопровадженнябулазастосовананалежнаправова процедура.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення, та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.9-1 ч.1 ст. 284 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження № 0001917 від 14.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, вбачається, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалося за заявою ОСОБА_3 від 04.05.2020 року про вчинення прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 та заступником керівника Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001124 від 27.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, здійснювалося за заявою ОСОБА_3 від 04.05.2020 року про вчинення прокурором ОСОБА_5 та заступником керівника прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_6 подання завідомо недостовірних або підроблених доказів поєднане із штучним створення доказів обвинувачення.
Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001917 від 14.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, здійснювалося за іншим діянням, ніж досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001124 від 27.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, а тому кримінальне провадження № 0001917 від 14.12.2020 року за п.9-1 ч.1 ст. 284 КК України закрито неправомірно.

Отже, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова була прийнята передчасно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
11 січня 2021 року слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілою.

Постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні будь-яких даних (підтверджуючих документів), які б свідчили про те, що ОСОБА_3 завдано будь-яку моральну чи фізичну шкоду, не встановлено та самою ОСОБА_3 не надано.

Слід звернути увагу, що у клопотанні про визнання ОСОБА_3 потерпілою, остання вказувала, що кримінальне провадження № 0001917 від 14.12.2020 здійснюється за її заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій вона вказувала, що зловживаючи владою та своїм службовим становищем, прокурори Криворізької місцевої прокуратури № 1 шляхом фальсифікації та підлогу доказу обвинувачення протизаконно вручили їй підозру та висунули обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000776 від 28.05.2019, чим завдали істотної шкоди її охоронюваним законом правам, свободам та інтересам громадянина, оскільки завдали їй істотної моральної шкоди, потужного стресу, значних психологічних страждань, порушили її основоположні права та свободи людини, громадянина.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обовязки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішенням слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.
Також, таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні потерпілою ОСОБА_3 суперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При винесенні вказаної постанови слідчим не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди завданої кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 , зазначено лише, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази завдання їй шкоди. В постанові відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілої подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження від 14.01.2021 та постанови про відмову у визнанні потерпілою від 11.01.2021 року підлягає задоволенню, а постанови скасуванню.

Враховуючи, що заявник прохає суд зобов`язати прийняти процесуальне рішення, а саме зобов`язати визнати ОСОБА_3 потерпілою, що не входить до компетенції слідчого судді та суперечитиме самостійній процесуальній діяльності слідчого, приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині.
Керуючись ст.ст.303-307,309,369-372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні № 0001917 від 14.12.2020 задовольнити частково.
Постанову слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 14 січня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001917 від 14.12.2020 скасувати.
Постанову слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 11 січня 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0001917 від 14.12.2020 - скасувати.
Зобов`язати слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001917 від 14.12.2020 року та надати ОСОБА_3 копію постанови про відновлення досудового розслідування з відповідним витягом з ЄРДР.
Матеріали кримінального провадження № 0001917 від 14.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 284 КК України -повернути до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві для організації досудового розслідування.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1