Справа № 738/254/21
№ провадження 1-в/738/40/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_5
представника установи

виконання покарань - ОСОБА_6
захисника ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_2

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_2 засуджений вироком Каширського міського суду Московської області Російської Федерації від 18 квітня 2017 року за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації до 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання в колонії суворо режиму. Строк відбування покарання обчислюється з 18 квітня 2017 року, відповідно до ч.3 ст.72 КК Російської Федерації в строк покарання ОСОБА_2 зараховано час тримання його під вартою з 24 березня 2016 року по 17 квітня 2017 року включно. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2018 року вирок Каширського міського суду Московської області Російської Федерації від 18 квітня 2017 року приведено у відповідність із законодавством України, ОСОБА_2 вважається засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України до 8 років позбавлення волі. ОСОБА_2 в строк відбування покарання зараховано відбутий ним за вироком Каширського міського суду Московської області від 18 квітня 2017 року строк у виправних установах Російської Федерації з 24 березня 2016 року по день початку відбування покарання на території України. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2020 року на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_2 в строк покарання у виді позбавлення волі зараховано термін його попереднього ув`язнення з 24 березня 2016 року по 17 квітня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За час відбування покарання у Російській Федерації за порушення вимог встановленого режиму тримання мав стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, неодноразово був залучений до суспільної праці, за добросовісне ставлення до праці отримав три заохочення.

За час перебування у Запорізькому СІЗО розпорядок дня виконував, порушень вимог встановленого режиму тримання не допускав.

З 21 серпня 2020 року ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де розпорядок дня виконує, стягнень не має, працевлаштований на швейній дільниці установи, залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, не конфліктний, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», заходи, передбачені планом вказаної програми, намагається реалізовувати, на даний час відбув більше 2/3 частини призначеного судом строку покарання, а тому вважає, шо ОСОБА_2 став на шлях виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Виклад позиції учасників судового розгляду.
Захисник засудженого ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, зазначила, що її підзахисний за час відбування покарання в ДУ «Менська ВК (№91)» характеризується виключно з позитивної сторони, до дисциплінарної відповідальності жодного разу не притягувався, працевлаштований на підприємстві установи виконання покарання, порушень безпеки праці не допускає, з представниками адміністрації установи ввічливий, тактовний, своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті, засуджений має охайний зовнішній вигляд, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, відбув 2/3 частини призначеного судом покарання, вказані обставини, на її думку, свідчать про те, що її підзахисний став на шлях виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст.81 КК України.

Засуджений в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити, зазначив, що за час перебування в установі попереднього ув`язнення Російської Федерації мав стягнення, які на його думку, були накладені у зв`язку з упередженим ставленням до нього з боку представників адміністрації установи, що було пов`язано з тим, що він є громадянином України, на даний час усі стягнення погашені у встановленому законом порядку, з 21 серпня 2020 року відбуває покарання в ДУ «Менська ВК(№91)», порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має, працевлаштований на швейному виробництві установи, залучається до робіт з благоустрою установи, вважає, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що застосування до ОСОБА_2 умовно-дострокового звільнення є передчасним, оскільки короткострокова позитивна динаміка у поведінці засудженого за період, який безпосередньо передував розгляду клопотання може свідчити, що він стає на шлях виправлення, однак не може стверджувати, що він довів своє виправлення.
Представник установи виконання покарань в судовому засіданні висловив думку про передчасність застосування до засудженого пільги, передбаченої ст.81 КК України.

Представник Спостережної комісії Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з`явився, його неприбуття в судове засідання відповідно до ч.5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини.
ОСОБА_2 засуджений вироком Каширського міського суду Московської області Російської Федерації від 18 квітня 2017 року за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК Російської Федерації до 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 18 квітня 2017 року. На підставі ч.3 ст.72 КК Російської Федерації ОСОБА_2 в строк покарання зараховано час тримання під вартою з 24 березня 2016 року по 17 квітня 2017 року включно (арк.с.26-29).

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Каширського міського суду Московської області від 18 квітня 2017 року набрав законної сили 02 травня 2017 року (арк.с.30).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 серпня 2018 року, яка набрала законної сили 14 серпня 2018 року, вказаний вирок приведено у відповідність до законодавства України, ОСОБА_2 вважається засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України, та визначено, що призначене йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі підлягає виконанню в України в частині, що не відбута на даний час. Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 18 квітня 2017 року. ОСОБА_2 в строк відбуття покарання у вигляді 8 років позбавлення волі зараховано відбутий ним за вироком Каширського міського суду Московської області від 18 квітня 2017 року строк у виправних колоніях Російської Федерації з 24 березня 2016 року по день початку відбування покарання на території України (арк.с.31, 32).

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2020 року засудженому ОСОБА_2 зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 24 березня 2016 року по 17 квітня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арк.с.34, 35).

З характеристики засудженого, затвердженої 10 березня 2021 року начальником Державної установи «Менська виправна колонія (№91 ОСОБА_7 , матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 24 березня 2016 року.

За час перебування в СІЗО-5 м. Кашира Російської Федерації залучався до суспільно корисної праці, за добросовісне ставлення до праці протягом 2017 -2018 років тричі був заохочений, у 2019 році допускав порушення вимог встановленого режиму тримання, розпорядок дня, за що отримав п`ять дисциплінарних стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку.

За час перебування в Запорізькому СІЗО порушень вимог встановленого режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

З 21 серпня 2020 року засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», характеризується посередньо, порушень вимог встановленого режиму тримання не допускає, розпорядок дня виконує, заохочень та стягнень не має.

Після розподілу з дільниці КДіР бажання працювати не виявляв, на даний час на підставі договору цивільно-правового характеру №6 від 11 січня 2021 року працевлаштований на швейній дільниці установи.

Залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, до виконання робіт також ставиться посередньо, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, передбачені законодавством вимоги останніх виконує, на зроблені зауваження реагує належним чином, ввічливий, тактовний, спальне місцем та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, товариські зв`язки підтримує із засудженими різної спрямованості, до негативних вчинків інших засуджених вставиться байдуже, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, бере участь у реалізації програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», заходи, передбачені планом вказаної програми, намагається реалізовувати.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №22 від 30 листопада 2020 року) засудженому ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення (арк. особової справи 55).

Засуджений ОСОБА_2 був ознайомлений з прийнятим рішенням комісії щодо відмови у застосуванні до нього ст.81 КК України та порядком оскарження, про що свідчить його підпис, який наявний у витязі з рішення комісії при МВК-91 з питань застосування пільг до засуджених (ст.100, 101 КВК, ст.81 КК, ст.82 КК України (арк. особової справи 54).

Згідно з постановою спостережної комісії Корюківської районної державної адміністрації №29 від 07 квітня 2021 року, остання, беручи до уваги характеристику Менської ВК (№91) на засудженого ОСОБА_8 від 08 лютого 2021 року, відповідно до якої останній характеризується посередньо, працевлаштований на швейній дільниці, стягнень не має, погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 81 КК України визначено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину.

Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Посилання захисника на те, що засуджений ОСОБА_2 не має діючих стягнень та на даний час не порушує режим утримання, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення, не заслуговують на увагу, оскільки погашення та зняття стягнень має важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про застосування до засудженого пільги, передбаченої ст. 81 КК України.
Висновок суду про те, що засуджений довів своє виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи, за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, або розгляду клопотання, а на даних за увесь час відбування покарання або принаймі протягом значної частини цього строку.

З наявної в матеріалах справи характеристики, довідки про стягнення та заохочення, матеріалів особової справи засудженого вбачається, що під час відбування покарання в Російської Федерації ОСОБА_2 отримав не лише стягнення, на чому він акцентував увагу, а і мав заохочення. При цьому всі п`ять стягнень застосовувалися у 2019 році, а заохочення одне у 2017 та двічі у 2018 році. Отже, після отриманих заохочень засуджений ОСОБА_2 допускав порушення режиму відбуття покарання, його поведінка погіршувалась, а позитивні зрушення в його поведінці розпочалися незадовго до настання строку умовно-дострокового звільнення.
За час відбування покарання в Менській ВК (№91) з 21 серпня 2020 року засуджений ОСОБА_2 порушень режиму тримання не допускає, дотримується розпорядку дня, стягнень не має.

Однак, з часу прибуття до ДУ «Менська ВК (№91)», після розподілу з дільниці КДіР бажання працювати не виявляв, був працевлаштований на швейній дільниці лише в січні 2021 року, а саме за місяць до звернення до суду з даним клопотанням. Відбуваючи покарання у Менській ВК №91 не заохочувався.

Засуджений ОСОБА_2 хоч і залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, але до виконання робіт ставиться посередньо.

Що стосується тверджень сторони захисту про дотримання засудженим норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, утримання в чистоті і порядку свого спального місця та приліжкової тумбочки, дотримання санітарно-гігієнічних норм, то це є обов`язком засудженого відповідно до частини 3 статті 107 КВК України і не є головним критерієм під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позитивні зміни в поведінці засудженого, дотримання ним розпорядку дня, відсутність діючих стягнень свідчать про те, що останній лише стає на шлях виправлення, але не доводять його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

Згідно з постановою спостережної комісії Корюківської районної державної адміністрації №29 від 07 квітня 2021 року, остання погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Однак, суд вважає необхідним зазначити про те, що рішення спостережної комісії мають рекомендаційний характер і не є визначальними під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, а таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд приходить до висновку про передчасність заявленого клопотання, оскільки відсутні підстави однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_2 , його поведінка за весь час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення останнього.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 16 квітня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1