Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/498/21
У Х В А Л А
11 лютого 2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ, Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2021р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Згідно вказаного клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000297 від 10.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,який відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в умовах Державної установи «Вознесенська виправна колонія № 72», за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, виник корисливий умисел направлений на незаконний збут наркотичного засобу серед інших засуджених вказаної колонії.

Керуючись вказаним умислом, ОСОБА_8 , розробив злочинний план, щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконного збутуособливо небезпечного наркотичного засобу канабіс, серед числа засуджених, що відбувають покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія № 72».

Розуміючи, що лише його зусиль буде недостатньо для організації та вчинення вказаного кримінального правопорушення, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, ОСОБА_8 вирішив залучити до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за вказівкою ОСОБА_8 та за попередньою змовою з останнім, незаконно зберігав та здійснював дії, щодо перекидання наркотичного засобу, на територію державної установи «Вознесенська виправна колонія № 72», у визначені місця та час.

В подальшому ОСОБА_6 , у невстановлені час та місці, але не пізніше 09.02.2021, діючи відповідно до вказівок ОСОБА_8 , придбав у невстановленої особи особливо небезпечну наркотичний засіб канабіс у невстановленій кількості та з метою забезпечення доставлення наркотичного засобу для ОСОБА_8 , на автомобілі OpelOmega д/н НОМЕР_1 , прибув доДУ «Вознесенська виправна колонія № 72» за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вул. Київська, 300.

В цей же день, приблизно о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля огорожі державної установи «Вознесенська виправна колонія № 72», координуючи свої дії з ОСОБА_8 , який у цей час очікував отримання наркотичного засобу на території установи, здійснив перекидання згортку, в якому знаходилася особливо небезпечна наркотична речовина канабіс, в невстановленій на даний час кількості, на територію Державної установи «Вознесенська виправна колонія № 72», який ОСОБА_8 підібрав одразу після перекидання.

В подальшому ОСОБА_8 направився до адміністративних будівельДержавної установи «Вознесенська виправна колонія № 72», з метою реалізації спільного злочинного умислу, щодо тимчасового незаконного зберігання наркотичного засобу з метою збуту.

Безпосередньо після отримання ОСОБА_8 згортку з наркотичним засобом за місцем фактичного його перебування на території контрольно-пропускного пункту між промисловою та житловою ділянкою Державної установи «Вознесенська виправна колонія № 72», було проведено обшук, в ході проведення якого був проведений особистий обшук ОСОБА_8 . За результатами проведеного особистого обшуку у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено згорток, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у невстановленій на даний час кількості.

09.02.2021р. о 16.32 годин, ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, безпосередньо після факту збуту.

10.02.2021р. слідчим повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу у місця позбавлення волі, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на його необґрунтованість, у зв`язку з чим просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки підтверджується доказами, здобутими під час досудового розслідування, зокрема:

-протоколом проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, відносно ОСОБА_9

-протоколом огляду відеозапису з камер спостереження «Вознесенської виправної колонії № 72» за 10.02.2021.

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, безпосередньо після факту збуту;

-протоколом обшуку в умовах «Вознесенської виправної колонії № 72»;

-протоколом обшуку автомобіля «OpelOmega» д/н НОМЕР_2 ;

-протоколом огляду предмету з використанням тест системи виробника IDentaIDT 3000;

-іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню № 0000297 від 10.10.2020 року відносно ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У своєму клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом особливо небезпечних наркотичних засобів.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Розуміючи наслідки вчиненого може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того ОСОБА_6 обізнаний із місцем мешкання свідка ОСОБА_10 . За такого ОСОБА_6 , перебуваючи на волі матиме можливість впливати на свідка у даному кримінальному провадженні шляхом погроз та застосування насильства з метою схилення їх до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його,чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схилення до відмови давати свідчення.

Окрім того, ОСОБА_6 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, а також психотропних речовин, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працює, не має законних джерел доходу, в якості джерела доходу обрав для себе діяльність, пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин та протиправна діяльність ОСОБА_6 була зупинена лише завдяки діям правоохоронних органів.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, та встановленим вище ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме:

- особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, таким чином не може заслуговувати на довіру суду;

- особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;

- домашній арешт, оскільки ОСОБА_6 , знаходячись за місцем мешкання отримає можливість вільного використання засобів зв`язку (мобільний телефон, інтернет, тощо), які зможе використати для впливу на свідків у кримінальному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , його суспільну небезпеку, дані про його особу, а також майновий стан та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам сторона обвинувачення вважає за необхідне призначити заставу у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 200 000 (двісті тисяч) гривень та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Призначення ОСОБА_6 можливості внесення застави у зазначеному розмірі дозволить забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати на строк до 08.04.2021р. включно до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити розмір застави у 200 000 грн. (двісті тисяч) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_6 , слід негайно звільнити з - під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на строк до 08.04.2021р. включно наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- утриматись від спілкування зі свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі порушення підозрюваним ОСОБА_6 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у доход держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1