Справа № 383/698/21
Номер провадження 1-кс/383/189/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року слідчий суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000002 від 03.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62.51 кв.м., що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною розпорядження вказаним майном.

Необхідність накладення арешту слідчий пов`язує із проведенням досудового розслідування кримінального провадження №0000002 від 03.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, з метою забезпечення цивільного позову, подальшого забезпечення відшкодування завданих збитків на суму 24383,42 грн., а також запобігання спробам відчуження нерухомого майна. Зазначає, що обмеження права власності на об`єкт житлової нерухомості, внаслідок застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який є співрозмірним завданням кримінального провадження, надасть можливість в майбутньому забезпечити відшкодування завданої шкоди, шляхом повернення у державну власність протиправно отриманих коштів.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, останній працює директором ТОВ «Центрбуд-2018» з 25 липня 2018 року на даний час, акти виконаних робіт (форма КП-2Б) підписані замовником та підрядником без застережень.

За правилами ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна ОСОБА_5 , який набув статусу підозрюваного, з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи, викладені в ньому, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до абз.1 ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст.170 КПК України).

Як вбачається з наданих слідчим матеріалів, відділенням поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 03.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України.

Як вбачається з копії висновку експерта №СЕ-19/112-21/4770-БТ від 25.06.2021 року загальна вартість фактично невиконаних робіт (завищення) по об`єкту «Капітальний ремонт громадської вбиральні на перехресті вулиць Вознесенської та провулку Базарного у місті Бобринець Кіровоградської області», за договором від 09.04.2020 №1-04, визначеним первинною звітною документацією з будівництва, а саме актам приймання виконаних будівельних робіт (примірної форми КБ-2в) №1 від 13.07.2020, №2 від 21.08.2020, №3 від 11.09.2020 , №4 від 08.10.2020 складає 24383,42 грн. (а.с.13-52).

30 серпня 2021 року ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000002 від 03.02.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України, що підтверджується його копією.

Санкції ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України не передбачають можливість призначення покарання у виді конфіскації майна.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України вбачається, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Згідно ч.3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Потерпілим по вказаному кримінальному провадженні визнано Комунальне підприємство «Комунальник» Бобринецької міської ради, директор якого ОСОБА_6 в протоколі його допиту від 30 серпня 2021 року по даному кримінальному провадженню повідомив, що умови вказаних договорів було виконано в повному обсязі, що підтверджується його копією, що в сукупності з підписаними актами виконаних робіт свідчить про відсутність з боку потерпілого майнових претензій з приводу виконаних робіт.

Натомість Комунальне підприємство «Комунальник» Бобринецької міської ради цивільний позов не пред`явило, прокурор також цивільний позов не подав.

Таким чином, матеріали клопотання не містять доказів наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні тобто ініціатором клопотання про арешт майна не дотримався вимог п.4 ч.2, ч.6 ст.170 КПК України, що виключає можливість задоволення вказаного клопотання із зазначених підстав.

Крім того, ОСОБА_5 офіційно працює директором ТОВ «Центрбуд-2018» з 25 липня 2018 року на даний час, тобто має регулярний сталий систематичний дохід протягом тривалого часу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, між іншим, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (п.5 ч.2 ст. 173 КПК України).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №272409701 від 30.08.2021 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності, у тому числі належить об`єкт житлової нер ухомості: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62.51 кв.м. (а.с.53-56). Органом досудового розслідування не встановлено вартість квартири, яку ініціатор клопотання просить арештувати. На переконання слідчого судді вартість квартири в місті обласного значення Кропивницький значно перевищує розміру можливої шкоди, яка становить лише 24383,42 грн. тобто вартість майна, яке належить арештувати є неспівмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що свідчить про невідповідність обраного майна для накладення арешту вимогам ч.8 ст.170 КПК України.

Натомість ініціатор клопотання не врахував менш обтяжливі способи відшкодування можливої шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не пов`язаних з надмірним обмеженням чи непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном, зокрема за рахунок її стягнення із заробітної плати ОСОБА_5 , який офіційно працює протягом більше трьох років директором ТОВ «Центрбуд-2018» тобто має регулярний сталий систематичний дохід протягом тривалого часу.

Ініціатор клопотання не врахував вимоги абзацом 2 частини 6 статті 170 КПК України щодо можливості у разі задоволення цивільного позову за клопотанням прокурора, цивільного позивача вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання в право мирно користуватись своїм майном передбачає справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання основних прав людини.

У відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч.3 ст. 132 КПК України).

Не доведені також залишаються існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони розпорядження квартирою призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим клопотання про накладення арешту на вказану квартиру задоволенню не підлягає, оскільки слідчий не обґрунтував будь-яким чином необхідність її арешту із забороною розпорядження. Таким чином, передчасним є арешт майна із забороною розпорядження ним.

Згідно ч. 1 ст.318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, вищевказане свідчить про недодержання вимог пункту 1 ст.1 Першого протоколу Конвенції, про те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).

З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що не доводить необхідність арешту майна, з метою вказаною у клопотанні.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62.51 кв.м., що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , із забороною розпорядження вказаним майном, у кримінальному провадженні №0000002 від 03.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1