Справа № 304/1179/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1186/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Т.Поляна, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України, на підставі ст.45 КК України, тобто у зв`язку з дійовим каяттям, а провадження щодо нього у справі закрито.

Згідно з ухвалою, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, будучи визнаний обласною військово-лікарською комісією при Закарпатському обласному збірному пункті придатним до проходження строкової військової служби в Збройних силах України, 06 травня 2019 року отримав повістку під особистий підпис про явку на 15 травня 2019 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення на збірний пункт, в порушення вимог Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» без поважних на те причин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, не з`явився на збірний пункт Закарпатської області в місті Ужгороді Закарпатський ОВК для подальшого відправлення до місця проходження строкової служби в Збройних силах України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2019 року та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства.

Прокурор зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_7 06.05.2019 отримав повістку під особистий підпис про явку на 15.05.2019 до Перечинського РВК для відправлення на збірний пункт, однак з метою уникнення виконання покладеного на нього Основним Законом обов`язку щодо захисту Вітчизни, 15.05.2019 здійснив виїзд за межі території України та повернувся тільки 17.07.2019.

Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції також не взято до уваги той факт, що підозру у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, ОСОБА_7 від 21.06.2019 вручено ОСОБА_9 (мати ОСОБА_7 ), з огляду на перебування останнього за кордоном.

На його переконання, рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України належним чином не мотивоване, адже у такому містяться виключно посилання на відповідні статті КК України, а також нічим не підтверджені посилання щодо особистого надання останнім допомоги правоохоронним органам в установленні об`єктивних обставин даної справи.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечив апеляційні вимоги, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним, водночас вважає, що він не може бути суб`єктом інкримінованого йому злочину, адже він не підлягає призову за станом здоров`я, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, про що постановляється ухвала.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року, №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК. Підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. При цьому дієве каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Таким чином, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, мав встановити факт вчинення останнім кримінального правопорушення, переконатися, що злочин, в якому він обвинувачується, дійсно мав місце, що кримінальне правопорушення містить склад злочину і він винен у його вчиненні та навести в ухвалі аналіз доказів його винуватості, що відповідало б вимогам ст.372 КПК України.

Згідно з п.2 ч.1 ст.372 КПК України у мотивувальній частині ухвали, що викладається окремим документом має бути зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Поряд з тим, як вбачається з оскаржуваної ухвали, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався. Зокрема, приймаючи рішення про задоволення заявленого захисником обвинуваченого клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, суд послався на те, що ОСОБА_7 вперше вчинив злочин, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, під час досудового розслідування особисто надавав допомогу правоохоронним органам в установленні об`єктивних обставин даної справи, детально і послідовно давав визнавальні покази, у підготовчому судовому засіданні висловив щирий жаль з приводу своїх незаконних дій, засудив свою злочинну поведінку та зобов`язався у майбутньому не порушувати закон, будь-якої шкоди не заподіяв.

Водночас, з мотивувальної частини ухвали вбачається, що суд формально виклав обвинувачення, сформульоване ОСОБА_7 органом досудового розслідування. При цьому, даних про те, що ж було встановлено судом, в результаті яких встановлених обставин суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України, наявність складу злочину, у тому числі належність останнього до суб`єкта злочину, мотивувальна частина ухвали не містить.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що за таких обставин висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям, є передчасним.

Частиною першою статті 409 КПК України серед підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції передбачено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 410 КПК України визначено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ст. 335 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, встановити, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також наявність чи відсутність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити у Перечинському районному суді Закарпатської області новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4