УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

30 березня 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004034 від 30 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Рівненського міського суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.
До початку судового засіданні прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки строк застосування останнього закінчується 04 квітня 2021 року. В обґрунтування клопотання зазначив, що стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою оскільки заявлені раніше ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, не перестали існувати. Так, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше судимі, судимості не зняті і не погашені, обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, усвідомлюючи відповідальність за вчинений ними тяжкий злочин, можуть ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подані ним клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з підстав викладених у клопотаннях, просив суд клопотання задоволити.
Потерпілий ОСОБА_8 , повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисники обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, просили суд застосувати домашній арешт, оскільки обвинувачені мають постійне місце проживання.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Як було встановлено в судовому засіданні, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 06 лютого 2021 року.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 04 квітня 2021 року.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 04 квітня 2021 року.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.
Тобто, за наявності вказаних обставин існує можливість збільшення наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше судимі, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, відсутні стійки соціальні зв`язки, вони не одружені, а також обставини та характер вчинення злочину, у якому обвинувачуються, його суспільну небезпечність, наявні реальні ризики передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Дані, які б вказували на неможливість продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні.
Як визначено в ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи, що даний злочин є тяжким, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, а тому суд визначає розмір застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,183,197,199,331,369,376,392,395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Остріїв, Млинівського району, Рівненської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 14 години 30 хвилин 30 березня 2021 року до 14 години 30 хвилин 28 травня 2021 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , уродженцю м.Рівне, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 14 години 30 хвилин 30 березня 2021 року до 14 години 30 хвилин 28 травня 2021 року.
Визначити місцем тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - Державна установа «Рівненський слідчий ізолятор» (м.Рівне, вул.Дворецька, 116).
Одночасно визначити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розмір застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень у національній грошовій одиниці, кожному, яка може бути внесена як самими обвинуваченими, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на обвинувачених у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченим, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинувачених/обвинуваченого/ з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачені /обвинувачений/ зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави - до 14 годин 30 хвилин 28 травня 2021 року.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення. Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити для виконання уповноваженій особі ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_1