ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/346/21 Справа № 178/1754/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000463,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Криничанського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна, а саме: трактор марки «New Holand TL 5060», д/н НОМЕР_1 з причепом 2 ПТС-4 без д/н, який належить ФГ «Білосніжка», в якому перевозились свіжо спиляні фрагменти стовбурів та гілок від 5 см до 20 см кожний, загальним об`ємом 2 кубічних метри було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що суд не вбачає а ні з витягу з ЄРДР, а ні з протоколу огляду місця події ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, оскільки слідчій вказує, що дерева перевозились, а інформація щодо незаконної порубки чи перевезення незаконно вирубаних дерев певною особою, що є необхідною ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, до ЄРДР не внесена.
Слідчим не доведено, що вказаний у клопотанні трактор марки «New Holand TL 5060», д/н НОМЕР_1 з причепом 2 ПТС-4 без д/н має зв`язок із вчиненням кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження № 0000463.
Клопотання не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити саме арешт майна яке належить ФГ «Білосніжка», не наведено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України і яким саме. Зазначаючи на підставу накладення арешту, слідчий в клопотанні не вказав та не надав підтвердження, чи пред`явлено будь-якій особі про підозру в межах зазначеного кримінального провадження, в тому числі, посадовим особам ФГ «Білосніжка»; шкоду, яку заподіяно від злочину, яка повинна бути обов`язковою встановлена для визначення питання про притягнення особи до Кримінальної відповідальності, а при її відсутності до адміністративної.
Вказане ставить під сумнів правомірність проведення слідчих дій відносно подій і наявність правової підстави для арешту майна.
Крім того, судом було встановлено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року вказане клопотання повернуто прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 годин з дня отримання ухвали, однак з клопотанням повторно слідчий звернувся до суду 03 лютого 2021 року не усунувши всі недоліки, вказані судом апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, та те, що слідчим належним чином не доведено необхідності застосування арешту на зазначене у клопотанні майно, а також ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, суд дійшов висновку, що клопотання задоволеним бути не може.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2020 року про відмову у накладенні арешту майно скасувати у зв`язку з істотним порушенням процесуального закону. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно шляхом позбавлення права відчуження та користування майном, яке є речовими доказами у провадженні а саме трактор марки "New Holand TL 5060", д/з НОМЕР_1 з причіпом 2 ПТС-4, без д/з, що належить ФГ "Білосніжка"; свіжеспиляні фрагменти стовбурів та гілок дерева породи акація, довжиною від 0,5 метра до 1,5 метра кожний з діаметром від 5 см до 20 см кожний, загальним об`ємом близько 2 кубічних метрів, що є предметом скоєння правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку істотним порушенням слідчим суддею вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Зазначає, що майно, на яке слідчий прохає накласти арешт, має безпосередній зв`язок із вчиненням правопорушення, оскільки згідно з диспозицією ч. 1 ст. 246 КК України перевезення незаконно зрубаних дерев також містить склад зазначеного кримінального правопорушення.
Окрім того, вказує, що оглянута була і ділянка місцевості, на якій згідно показів особи, яка перевозила дерева, здійснювалась їх порубка.
04.12.2020 року інспектором з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області проведено перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства у лісосмузі вздовж земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0007, під час якої також зафіксовано факт незаконної порубки дерев у лісосмузі здійснено розрахунок збитку, завданого порубкою, у сумі 46808 грн.
Акцентує увагу на тому, що в клопотанні слідчого чітко вказані підстави для арешту вказаного майна, а саме: трактор марки New Holand TL 5060, д/з НОМЕР_1 з причіпом 2 ПТС-4 є знаряддям скоєння злочину, оскільки безпосередньо використовувались для перевезення незаконно зрубаної деревини, а вилучені незаконно спиляні стовбури дерева породи акація є безпосередньо предметом скоєного кримінального правопорушення.
Крім того, прокурор зазначає, що на теперішній час підозрювані у кримінальному провадженні відсутні, проте у ході досудового розслідування зібрані достатні докази, які свідчать, що незаконна порубка дерев у лісосмузі здійснювалася працівниками ФП Білосніжка та за допомогою техніки вказаного фермерського господарства, що свідчить про можливу причетність посадових осіб цього господарства до незаконної порубки дерев.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 170 КПК України заборонено застосування арешту майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, з наданих матеріалів убачається, що 27 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000463 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, про те, що 27 листопада 2020 року о 12 год. 03 хв. надійшло повідомлення про те, що поблизу с. Коробчино Криничанського району Дніпропетровської області було зупинено трактор марки «New Holand TL 5060», д/н НОМЕР_1 з причепом 2 ПТС-4 без д/н, під керуванням ОСОБА_8 , що належить ФГ "Білосніжка" в якому перевозились зрубані дерева породи акації.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При постановленні ухвали слідчим суддею вказані вимоги кримінального процесуального закону було дотримано.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Разом з тим, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про наявність у даному кримінальному провадженні підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатньо обґрунтованої для вжиття за клопотанням слідчого заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Крім того, згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. На думку колегії суддів, з урахуванням того, що на даний час у цьому кримінальному провадженні будь-якій особі не повідомлено про підозру, беззаперечно свідчить про відсутність у сторони обвинувачення обґрунтування такої підозри, достатньої для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження. А посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що у ході досудового розслідування зібрані достатні докази, які свідчать про можливу причетність посадових осіб ФГ Білосніжка до незаконної порубки дерев, мають характер нічим не підтверджених припущень.
Також матеріали клопотання не містять належних та беззаперечних доказів того, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, повною мірою відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а слідчим не доведено причетність цього майна до вчиненого кримінального правопорушення, і суду не надано жодного доказу, який би підтверджував вказане, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, з яким цілком погоджується й колегія суддів, про те, що подане клопотання не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити саме арешт майна, яке належить ФГ «Білосніжка», не наведено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України і яким саме, що ставить під сумнів правомірність проведення слідчих дій відносно даних подій і наявність правової підстави для арешту зазначеного майна.
Крім того, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не доведено й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце у даному кримінальному провадженні. Не містять надані матеріали і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.
Апеляційним переглядом встановлено, що слідчим суддею з дотриманням вимог ст.ст.132, 173 КПК України вказані обставини в їх сукупності було враховано та надано їм належну правову оцінку, як і акцентовано увагу на повторному зверненні слідчого 03 лютого 2021 року з клопотанням до слідчого судді після повернення ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2021 року вказаного клопотання прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України протягом 72 годин з дня отримання ухвали, без усунення всіх недоліків, вказаних судом апеляційної інстанції, що мало наслідком відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000463.
Відповідно до вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому підлягають залишенню без задоволення.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Криничанського відділу Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000463 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4