18.08.2021
Справа № 331/3224/15-к
Провадження № 1-кп/331/95/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«18» серпня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
представників потерпілого
адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000580 від 15.02.2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан не одружений, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
14 лютого 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, знаходячись біля входу до коктейль-бару «Банана», розташованому по проспекту Соборному (Леніна), буд. 109 в місті Запоріжжі, в ході раптово виниклого конфлікту із раніше незнайомими йому охоронцями вказаного коктейль-бару, дістав з багажнику автомобіля «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому прибув на місце події, дерев`яну биту та, тримаючи її двома руками, наніс один удар в область голови ОСОБА_4 , внаслідок чого, згідно з висновком експерта № 1010 від 28.03.2015 року, заподіяв останньому відкритий проникаючий вдавлений перелом тім`яної кістки справа (зводу черепа), що розповсюджується на основу черепа з пошкодженням твердої мозкової оболонки і скупченням крові під оболонками головного мозку, садна у тім`яній області, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що 14 лютого 2015 року, приблизно о 17-ій годині з ним зв`язалась керівник волонтерського фонду з проханням зустріти автомобіль із зони проведення АТО та військового ОСОБА_9 для його супроводу до станції ремонту. Зазначив, що до вказаного дня він не був знайомий зі ОСОБА_9 . Так, залишивши військовий автомобіль на ремонті, він разом з останнім рухались на автомобілі «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_1 та зустріли його знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вчотирьох вони домовились відсвяткувати зі своїми дружинами свято в якомусь закладі.
Рухаючись на вказаному автомобілі по пр. Соборному, на їх шляху був розташований коктейль-бар «Банана», до якого вони вирішили заїхати та дізнатись про наявність вільних місць. Він вийшов з автомобіля та залишився на вулиці, в цей час ОСОБА_10 зайшов до приміщення бару та, повернувшись, повідомив, що ОСОБА_9 не пропустять до бару, оскільки він одягнутий у військовий одяг. Після цього до приміщення бару зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які, повернувшись, підтвердили про те, що ОСОБА_9 все ж таки не пропускають. ОСОБА_9 знову повернувся до бару. З метою почути розмову між ОСОБА_9 та працівниками охорони закладу, він також зайшов в приміщення бару, де почув як ОСОБА_9 просився зайти до вбиральні, пропонуючи за це сплату грошових коштів. Проте працівники охорони категорично відповідали забороною. Зауважив, що розмови стосовно входу ОСОБА_9 до бару не було. Весь час, протягом розмови ОСОБА_9 з працівниками охорони, він знаходився осторонь, не втручався в їхнє спілкування, тримаючи руки в кишенях, лише одного разу звернувся до останніх з проханням пропустити ОСОБА_9 до вбиральні, після чого вони поїдуть переодягтись. Проте зі сторони охорони почались прояви агресії і останні почали виштовхувати ОСОБА_9 та його, в тому числі, з приміщення бару на вулицю. Розташовуючись поряд з охоронцем ОСОБА_12 , який в цей час вчиняв активні дії по відношенню до ОСОБА_9 , він, намагаючись відтягнути ОСОБА_12 від ОСОБА_9 , схопив його обома руками за плечі.
Опинившись на вулиці, він оцінив ситуацію як таку, що сама по собі не зупиниться, та підбіг до свого автомобіля «Audi А6», в багажнику якого намагався відшукати газовий балончик. В цей момент йому під руку потрапила дерев`яна палиця, яку від застосовував для підпирання запасного колеса, що лежало в багажнику, яку і схопив. Зазначив, що в цей момент він повною мірою усвідомлював її використання в якості предмету для нанесення удару. Зазначив, що будь-якого попередження про можливість нанесення ним ударів вказаною дерев`яною палицею, він не висловлював, проте щось викрикував.
Побачивши, як на землі лежить ОСОБА_9 , якого б`ють троє або четверо охоронців, він, тримаючи вказану дерев`яну палицю обома руками, наніс справа наліво зверху вниз один удар в натовп охоронців. При цьому удар прийшовся потерпілому ОСОБА_4 , якого він в той момент сприймав як одного з працівників охорони, відносно яких у нього раптово виникла особиста неприязнь, оскільки в приміщенні бару чув, як останній дав розпорядження іншим охоронцям викинути їх на вулицю. Пояснив, що така неприязнь стала наслідком фізичної переваги працівників охорони над ним та ОСОБА_9 , по відношенню до якого останні вчиняли насильницькі дії. Зауважив, що в нього не було умислу наносити тілесні ушкодження конкретно ОСОБА_4 . Після цього, йому в очі бризнули газом та повалили на землю.
Вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 296 КК України не визнав, посилаючись на відсутність в його діях ознак складу зазначеного кримінального правопорушення.
Разом з тим зазначив, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, через сестру потерпілого ОСОБА_4 він передав останньому грошові кошти в розмірі 2000 доларів США за рахунок часткового відшкодування матеріальної шкоди. В ході судового розгляду він в повному обсязі відшкодував потерпілому, завдану його діями, матеріальну та моральну шкоду в розмірі 19500 доларів США. Неодноразово вибачився перед потерпілим за вчинені ним дії, які потягли тяжкі наслідки.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що він неофіційно здійснював консультативну діяльність щодо роботи працівників охорони коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Так, з цією метою 14 лютого 2015 року приблизно о 21-ій годині він прибув до вказаного закладу, що розташований по пр. Соборному в м. Запоріжжі. Приблизно о 22-ій годині, знаходячись в кабінеті начальника охорони бару, він побачив через камери відеоспостереження, які транслюють тільки зображення без відтворення звуку, як до бару під`їхав автомобіль марки «Audi A6», з якого вийшла група невідомих молодих чоловіків, якими в подальшому виявились обвинувачений ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , при цьому останній був одягнутий в камуфляжну військову форму, які намагались пройти до закладу.
Продовжуючи спостереження по камерам, приблизно через 5-7 хвилин він помітив агресивну поведінку вказаної групи осіб по відношенню до працівників охорони, а саме до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також до адміністратора закладу. Після чого, він, з метою недопущення негативного розвитку подій, усвідомлюючи агресивний настрій вказаних осіб, одразу вийшов в хол, спостерігаючи на відстані за діями учасників конфлікту. Зазначив, що вхід до бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснюється з двох дверей, які сходами вниз ведуть до бару, посередині сходин є місце, де гостей зустрічають працівники охорони та адміністратор, перевіряючи відвідувачів клубу на дотримання правил закладу щодо фейс-контролю та дрес-коду. В цей час, він став свідком того, як ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в агресивній формі висловлювали невдоволення з приводу того, що їх не пропускають до закладу, використовуючи при цьому нецензурну лексику та погрожуючи працівникам охорони розправою. ОСОБА_9 вів себе неадекватно, намагався схопити охоронців за формений одяг, у зв`язку з чим ОСОБА_12 намагався вивести його на вулицю з холу закладу, в цей час ОСОБА_5 схопив за шию ОСОБА_12 та намагався задушити, проте дії останнього були зупинені працівником охорони. Після чого, ОСОБА_14 почав виводити обвинуваченого до виходу по сходам вгору, проте останній чинив супротив, тримаючись за перила. Незважаючи на опір ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , працівникам охорони вдалось вивести їх на вулицю, де конфлікт припинився і всі учасники заспокоїлись окрім ОСОБА_11 , який бігав навколо людей, погрожуючи розправою, тим самим підбурював своїх товаришів на продовження конфлікту. В цей момент ОСОБА_9 наніс удар кулаком руки в область обличчя працівнику охорони ОСОБА_12 , після чого останній здійснював спроби затримати ОСОБА_9 . Він, в свою чергу, вибіг на допомогу ОСОБА_12 , рознімаючи їх. В той момент, коли він стояв з витягнутими руками вперед, рознімаючи ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , він відчув удар важким предметом по голові, внаслідок чого впав на землю та втратив свідомість і подальший розвиток події пам`ятає вибірково. На уточнююче запитання пояснив, що конфлікту між ним та обвинуваченим не було, образ на його адресу від останнього не надходило.
Як йому стало відомо під час розслідування, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись позаду нього та, тримаючи биту в руках, наніс йому удар в праву частину голови, тим самим заподіяв тяжку черепно-мозкову травму. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, він перебував в реанімації, лікарями було здійснено трепанацію черепу. Після тривалого лікування, він проходив реабілітацію, навчаючись заново ходити та відновлюючи зір, який істотно знизився та з`явилась косоокість. Проте, незважаючи на інтенсивне лікування, порушення координації рухів та орієнтування в просторі досі наявне, що не дає йому повноцінно вести активний образ життя, який був у нього до отриманих тілесних ушкоджень. Зауважив, що внаслідок травми йому було достроково встановлено третю групу інвалідності із забороною тривалих фізичних та психоемоційних навантажень.
Разом з тим, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що в ході досудового розслідування він отримав від обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок часткового відшкодування матеріальних збитків грошові кошти в сумі 2000 доларів США, на підтвердження чого до матеріалів провадження долучено копію відповідної розписки від 09.03.2015 року (т. 4, а.п. 25).
В ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що матеріальна та моральна шкода, спричинена йому злочинними діями, відшкодована обвинуваченим ОСОБА_5 в повному обсязі в розмірі 19500 доларів США, у зв`язку з чим він претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Просив суд призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з реальним відбуванням, застосувавши положення ст. 75 КК України (т. 6, а.п. 87). В судовому засіданні підтвердив добровільне волевиявлення поданої ним заяви, у зв`язку з чим відмовився від позовних вимог про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на свою користь матеріальної шкоди в розмірі 276323 гривні та моральної шкоди в розмірі 800000 гривень. В судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що в 2015 році він обіймав посаду директора приватного підприємства «Анкорд», яке на підставі укладеного договору та відповідної ліцензії, здійснювало охоронну діяльність в коктейль-барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Так, 14.02.2015 року, у вечірній час доби, перебуваючи в кабінеті охорони вказаного бару, він спостерігав за подіями по монітору, які відбувались на вході до бару та транслювались в он-лайн режимі з камер відеоспостереження. Так, він побачив як група людей з чотирьох осіб, серед яких був обвинувачений ОСОБА_5 , що був одягнутий в куртку червоного кольору та чоловік, одягнутий у військову камуфляжну форму, увійшли до коктейль-бару. Відповідно до встановлених адміністрацією коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » правил щодо відвідування закладу, працівники охорони не можуть пропускати до приміщення бару осіб, які одягнуті у формений одяг, на підставі чого працівниками охорони було відмовлено вказаній групі осіб у відвідуванні бару. Зазначив, що зміст розмови між охоронцями та вказаними відвідувачами бару в подальшому йому став відомий зі слів охоронців. Спостерігаючи за подіями, він побачив як один з чоловіків компанії вищевказаних осіб, намагався вдарити охоронця, після чого їх почали виводити з холу закладу на вулицю. В той час, коли працівники охорони намагались заспокоїти вищезгадану групу осіб, обвинувачений ОСОБА_16 , оббігши автомобіль, відкрив багажник та дістав з нього дерев`яну биту, якою наніс один удар по голові ОСОБА_4 , який тим часом допомагав охоронцям заспокоїти та зупинити дії чоловіка, що був одягнутий у військову форму.
Крім того зазначив, що наступного дня після вказаних подій до нього звернувся слідчий із запитом про надання копії відеозапису з камер відеоспостереження. Оскільки доступ до відеоспостереження із працівників охорони мав тільки він, тому він особисто виготовив копію відеозапису та добровільно видав його органу досудового розслідування.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що 14 лютого 2015 року, будучи працівником ПП «Анкорд», він заступив на охорону об`єкту коктейль-бару «Банана» в м. Запоріжжі. Приблизно о 22-ій годині, знаходячись на сходах біля входу в бар, він побачив як до закладу під`їхав автомобіль «Audi» сріблястого кольору, з якого вийшли чотири чоловіка: один з яких був одягнутий в червону курточку, яким в подальшому виявився обвинувачений ОСОБА_5 , другий в білу, третій в військову камуфляжну форму, яким в подальшому виявився ОСОБА_9 , четвертого він не пам`ятає.
Так, ОСОБА_5 , без супроводу своїх товаришів, зайшов в приміщення бару, де йому було повідомлено, що згідно із правилами закладу, перебування відвідувачів, одягнутих у формений одяг, заборонено, у зв`язку з чим його товариш, який був у військовій формі не може зайти до бару. Вислухавши, обвинувачений спокійно прийняв відмову та вийшов на вулицю, проте повернувся через деякий час та знову почув відмову у відвідуванні бару для свого друга. Через деякий час в приміщення закладу зайшов ОСОБА_9 , позаду якого зайшли троє інших чоловіків, який наполягав на тому, щоб йому пояснили причину відмови у відвідуванні ним бару. Приблизно через 2 хвилини спілкування, ОСОБА_9 почав поводити себе агресивно, погрожувати працівникам бару, використовуючи нецензурну лексику. Відволікшись на телефонний дзвінок, він побачив як ОСОБА_9 намагався схопити працівника охорони ОСОБА_12 за елемент захисного одягу, після чого ним та іншим охоронцем ОСОБА_14 було прийнято рішення вивести ОСОБА_9 на вулицю. Коли всі вийшли на вулицю і ОСОБА_12 відчинив вхідні двері, щоб повернутись до закладу, ОСОБА_9 кулаком руки наніс йому удар в обличчя. В цей момент обвинувачений ОСОБА_5 , тримаючи в руках биту, наніс нею удар зліва направо в потиличну частину голови ОСОБА_4 , який вийшов на допомогу ОСОБА_12 затримувати нападника ОСОБА_9 . Під час удару, ОСОБА_4 стояв спиною до обвинуваченого з протягнутими руками вперед. Забравши у ОСОБА_5 биту, до останнього було застосовано газовий балончик. Від удару ОСОБА_4 впав на землю та лежав нерухомо до того часу, як його віднесли в приміщення закладу. Зазначив, що потерпілий вийшов в останню хвилину перед ударом, тому будь-якого особистого конфлікту між ним та обвинуваченим не було.
На уточнюючі запитання зазначив, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 він не помітив зухвалої агресії, зазначивши що дії їх компанії в цілому призупинили роботу закладу, заважаючи відвідувачам вільно пересуватись до виходу з бару протягом приблизно 10 хвилин.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що 14 лютого 2015 року, будучи працівником ПП «Анкорд», він заступив на охорону об`єкту коктейль-бару «Банана» в м. Запоріжжі разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Приблизно о 22-ій годині в двері бару зайшли двоє чоловіків, один з яких був одягнутий в червону куртку, яким в подальшому виявився обвинувачений ОСОБА_5 , а інший, який був одягнутий в військову камуфляжну форму, залишився очікувати на вулиці. Він та його колеги ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пояснили обвинуваченому та його товаришу, що особа, одягнута у військову камуфляжну форму не відповідає правилам дрес-коду, встановленими адміністрацією бару, тому його не можуть пропустити, після чого вказані особи вийшли на вулицю. Через деякий час в хол бару зайшов вищевказаний чоловік у військовій формі, який почав наполягати на тому, щоб його пропустили в бар, видумуючи різні причини. Приблизно через 2 хвилини спілкування, чоловік у військовій формі почав поводити себе агресивно, погрожувати працівникам бару та висловлюючись нецензурною лексикою. Через деякий час в хол бару знову зайшов ОСОБА_5 з другом та, приєднавшись до чоловіка у військовій формі, почали нецензурно виражатися в сторону працівників охорони, після чого їх попросили звільнити прохід та вийти на вулицю. Розуміючи, що вказані особи не бажають добровільно покидати приміщення закладу, було прийнято рішення про їх примусове виведення. В той момент, коли ОСОБА_12 почав виводити чоловіка у військовій формі, тримаючи його під руки, обвинувачений ОСОБА_5 схопив охоронця ОСОБА_12 за шию, намагаючись відтягнути останнього від свого товариша. Він перехватив руку ОСОБА_5 та вивів останнього на вулицю. Зазначив, що в той момент, коли вказані особи почали проявляти агресію під час розмови, в хол вийшов ОСОБА_4 , який спостерігав за подіями. Коли він та інші працівники охорони мали намір повернутись до закладу, чоловік у військовій формі почав махати кулаками в сторону охоронців, а обвинувачений ОСОБА_5 пішов в бік припаркованого автомобіля та дістав з нього якийсь предмет. В той момент, коли товариш намагався стримати ОСОБА_5 , який рухався в напрямку натовпу, він помітив в руках останнього дерев`яну биту. Намагаючись зупинити дії останнього, він пішов за ним та побачив, як ОСОБА_5 , тримаючи в руках дерев`яну биту, наніс один удар по голові ОСОБА_4 , який в цей час намагався вгамувати чоловіка у військовій формі. Уточнив, що потерпілий в момент нанесення йому удару знаходився спиною до обвинуваченого, у зв`язку з чим не мав об`єктивної можливості захистити себе та передбачити небезпеку з боку ОСОБА_5 , з яким в нього будь-якого конфлікту до цього не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що 14 лютого 2015 року, будучи працівником ПП «Анкорд», він заступив на охорону об`єкту коктейль-бару «Банана» в м. Запоріжжі разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 . Здійснюючи контрольно-пропускну діяльність та знаходячись на сходах біля виходу, він побачив як до закладу під`їхав автомобіль «Audi» сріблястого кольору з якого вийшли чотири чоловіка: один з яких був одягнутий в червону куртку, яким в подальшому виявився обвинувачений ОСОБА_5 , другий в військову камуфляжну форму ОСОБА_9 , третій в білу, четвертий в темну. Він вийшов на вулицю та повідомив вказаній групі осіб, що чоловік у військовій формі не може зайти в бар, оскільки його зовнішній вигляд суперечить встановленим внутрішнім правилам щодо дрес-коду. Через деякий час в приміщення бару увійшов ОСОБА_5 , де йому ще раз пояснили причину неможливості впустити в бар ОСОБА_9 , який був одягнутий у військовий одяг, після чого він вийшов. Проте, через деякий час в двері увійшов ОСОБА_9 та просив йому пояснити з яких причин він не може відвідати бар. Намагаючись пройти в бар, ОСОБА_9 почав просити впустити його до вбиральні, на що йому також було відмовлено. Після цього, ОСОБА_9 почав проявляти агресію в сторону працівників охорони, поводити себе зухвало, нецензурно виражатись. В приміщення зайшли ще двоє його товаришів, серед яких був обвинувачений, які також поводили себе нахабно, ображаючи охоронців бару, на що вони попросили звільнити прохід та вийти на вулицю. Розуміючи, що вказані особи не бажають добровільно покидати приміщення бару, було прийнято рішення про примусове їх виведення. Після того, як всі були на вулиці, працівники охорони мали намір повернутися до роботи та почали заходити всередину. В той момент, коли він закривав двері, ОСОБА_9 наніс йому удар, після чого він, намагаючись застосувати прийоми самозахисту, здійснив спроби затримання ОСОБА_9 та побачив, як ОСОБА_5 наніс один удар битою по голові ОСОБА_4 . Далі, він та інші охоронці здійснили затримання ОСОБА_5 та його товаришів. Додатково зазначив, що в момент нанесення удару ОСОБА_4 , останній знаходився спиною по відношенню до ОСОБА_5 , рознімаючи його та ОСОБА_9 . Будь-якого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, що передував заподіянню тілесних ушкоджень, він не бачив, поведінка ОСОБА_4 була спокійною.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 14 лютого 2015 року він зустрівся із ОСОБА_5 , його знайомим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Приблизно о 21-ій 22-ій годині, вони на автомобілі «Audi», що належав обвинуваченому, приїхали до коктейль-бару «Банана» для відпочинку. Зайшовши в приміщення бару та пройшовши контроль охорони, він почав спускатися сходами вниз. В цей момент він почув з вулиці розмову між його товаришами та працівниками охорони закладу, з якої зрозумів, що останні не дозволяють ОСОБА_9 пройти в бар через те, що він був одягнений у формений військовий одяг. Після цього він почув як працівники охорони почали висловлюватись на адресу ОСОБА_9 в грубій нецензурній формі. Після тривалої розмови охоронці почали наносити ОСОБА_17 удари, тому він повернувся на вулицю, щоб розняти їх. ОСОБА_9 впав на землю, а працівники охорони продовжували наносити йому удари. В цей момент він побачив в руках ОСОБА_5 дерев`яну палицю світло-жовтого кольору довжиною приблизно 50 см з діаметром приблизно 10-15 см, якою останній наніс удар в задню частину тіла ОСОБА_4 . Зазначив, що в момент удару ОСОБА_4 знаходився в зігнутому положенні, наносячи удари ОСОБА_9 .
Будь-яких хуліганський дій або провокацій з боку обвинуваченого ОСОБА_5 він не спостерігав. ОСОБА_4 не нападав на обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що в лютому 2015 року він проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції та був відкомандирований в м. Запоріжжя для ремонту військової техніки. Знаючи в місті лише ОСОБА_5 , як волонтера, він з ним зв`язався для спільного відпочинку ввечері. Так, приблизно о 22-ій годині 14.02.2015 року він разом із ОСОБА_5 та двома його товаришами, з якими раніше він не був знайомий, приїхали на автомобілі «Audi» до коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». До них вийшли працівники охорони та повідомили, що оскільки він перебуває у військовій формі, йому вхід заборонено, на що він попросив їх впустити його до вбиральні, у чому йому також було відмовлено. Приблизно через 2-3 хвилини його розмови з охороною, останні почали виражатися в його адресу в грубій та нецензурній формі. Зазначив, що ОСОБА_5 спокійно спостерігав за тим, що відбувалось, тримаючи руки в кишенях, як і він сам. В один момент двоє або троє охоронців, взявши його під рухи, винесли на вулицю при цьому наносили удари в область ребер. У відповідь він вдарив одного з охоронців в обличчя, після чого на нього напали інші колеги останнього та, поклавши на землю, продовжили хаотично наносити удари по тілу, при цьому один з них тримав його руки. Зазначив, що серед охоронців, він не спостерігав потерпілого ОСОБА_4 та побачив його як той вже лежав на землі. Після описаних подій, він разом зі своїми товаришами, залишились на місці в машині, очікуючи приїзду працівників поліції. Уточнив, що ані його діями, ані діями обвинуваченого ОСОБА_5 не була зупинена робота бару, всі відвідувачі продовжували відпочивати. Описані ним події тривали загалом 10-15 хвилин.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що 14 лютого 2015 року він зустрівся із ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Приблизно о 22-ій годині, вони на автомобілі «Audi», що належав обвинуваченому, приїхали до коктейль-бару «Банана» для відпочинку. ОСОБА_9 разом із ОСОБА_5 увійшли в двері закладу, де працівники охорони не дозволили ОСОБА_9 пройти в приміщення закладу, оскільки останній був одягнутий у військову форму. В цей момент він з ОСОБА_10 стояли позаду них на сходах, спостерігаючи за розмовою ОСОБА_9 з працівниками охорони. Розмова тривала приблизно 5-7 хвилин, при цьому вони нікому з відвідувачів не заважали, ніяким чином на роботу закладу не впливали. Через деякий час ОСОБА_4 дав команду працівникам охорони вивести їх компанію на вулицю, що останні і зробили. При цьому, коли виводили ОСОБА_9 , йому завдавали тілесні ушкодження, на що останній вдарив одного з охоронців в обличчя. Він та ОСОБА_10 спостерігали за подіями зі сторони приблизно на відстані 8-10 м. та бачив, як ОСОБА_9 почали бити троє охоронців разом з ОСОБА_4 . ОСОБА_5 намагався їх розняти, після чого побіг до своєї машини та відкрив багажник. Діставши з багажника биту розміром до 60 см., він направився з нею в бік працівників охорони, які стояли до нього спиною та почав розмахувати, відганяючи їх від ОСОБА_9 . Як виявилось в подальшому, ОСОБА_5 наніс удар в область голови потерпілого ОСОБА_4 . Працівники охорони вихватили биту з рук ОСОБА_5 після чого застосували до нього газовий балончик.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 17.02.2015 року, слідчим в присутності двох понятих, був оглянутий DVD-R диск, отриманий ним на підставі запиту в порядку ст. 93 КПК України, на якому містяться три відеозаписи з камер спостереження нічного клубу «Банана», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний (Леніна), буд. 109. На момент проведення огляду диск не має видимих пошкоджень (т. 3, а.п. 29-30).
З продемонстрованих в судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України відеозаписів з камер зовнішнього та внутрішнього спостереження, які встановлені біля входу та виходу коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та з дослідженої фототаблиці із стоп-кадрами вказаних відеозаписів судом встановлено, що 14.02.2015 року о 22 годині 01 хвилині до вказаного бару під`їхав автомобіль сріблястого кольору, з якого вийшли четверо осіб, а саме, як встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , який одягнений у куртку червоного кольору, ОСОБА_18 у куртку білого кольору, ОСОБА_11 у куртку чорного кольору, ОСОБА_9 у військовий (камуфляжний) одяг. О 22:04:50 в приміщення бару зайшов обвинувачений, після чого почав діалог з працівниками охорони закладу, який тривав до 22:06:11. Після того, як ОСОБА_5 повернувся на вулицю, в приміщення бару зайшов ОСОБА_9 та почав розмову з працівниками охорони закладу. В продовж наступних двох хвилин, в бар по черзі зайшли ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_18 . О 22:10:05 зі сторони бару в хол вийшов потерпілий ОСОБА_4 , який спостерігав за вищевказаними особами та працівниками охорони. О 22:10:25 один з охоронців штовхає ОСОБА_9 , після чого останнього виводять примусово на вулицю три охоронця. Одночасно з цим, ОСОБА_5 намагається схопити за верхню частину тіла охоронця, який виводить в цей час ОСОБА_9 , проте його дії зупиняє інший охоронець та ОСОБА_4 , які й вивели обвинуваченого на вулицю. Після чого, ОСОБА_4 , оминаючи перила, виходить через інші двері на вулицю. О 22:10:55 ОСОБА_4 відчиняє двері та заходить в середину приміщення, за яким по черзі заходять інші працівники охорони, крім ОСОБА_12 , який тримає двері відчиненими. Тим часом, ОСОБА_5 відчиняє багажник свого автомобіля та дістає предмет, зовні схожий на биту. ОСОБА_9 наносить ОСОБА_12 удар в область обличчя, після чого між ними починається бійка, яку намагаються припинити інші працівники охорони закладу та ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , тримаючи в руках предмет, зовні схожий на биту, наближається до групи охоронців, які знаходяться поряд зі ОСОБА_9 та наносить один удар в область голови ОСОБА_4 , від чого останній падає на землю поряд з автомобілем (т. 3, а.п. 32-130).
При цьому як встановлено в судовому засіданні з продемонстрованого відеозапису з камери внутрішнього спостереження, о 22:06:32 в приміщення закладу входить ОСОБА_9 , у якого відбувається діалог з працівниками охорони. О 22:07:48 в приміщення коктейль-бару заходить ОСОБА_5 , зупиняється на сходинках за ОСОБА_9 і, тримаючи руки в кишенях, спостерігає за розмовою ОСОБА_9 з працівниками охорони. Слідом за ОСОБА_5 по черзі заходять ОСОБА_11 та ОСОБА_18 . Всі вищевказані особи не вчиняють ніяких активних дій по відношенню до працівників охорони. До того часу, як працівники охорони прийняли рішення вивести вказаних осіб за межі розважального закладу, а саме до 22:10:36, відвідувачі безперешкодно потрапляли в приміщення коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що, в свою чергу, спростовує твердження потерпілого та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 стосовно того, що дії ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 заважали відвідувачам безперешкодно потрапити до бару, чим була зупинена нормальна діяльність бару та вхід гостей.
Зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 17.02.2015 року слідує, що потерпілий ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про те, що 14.02.2015 року поблизу бару «Банана» в м. Запоріжжі, йому були завдані тілесні ушкодження ударом по голові невідомим предметом (т. 3, а.п. 216-218).
Згідно з протоколом огляду місця події від 14.02.2015 року та фототаблицею до нього, була оглянута ділянка місцевості, розташована перед центральним входом клубу «Банана» за адресою: АДРЕСА_2 , на якій виявлено автомобіль «Ауді А6» сріблястого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , біля переднього лівого колеса на землі виявлено дерев`яний предмет биту, довжиною приблизно 60 см, на ударній частині якої мається нашарування речовини бурого кольору, неподалік від якої виявлені численні хаотичні плями бурого кольору у вигляді крапель невеликого діаметру приблизно 1 см (т. 3, а.п. 219-223).
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 22.04.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_4 та фототаблиці до нього, останній детально пояснив та вказав на обставини вчиненого щодо нього злочину, механізм та локалізацію спричинення йому тілесних ушкоджень, а також обставини конфлікту між групою осіб та працівниками охорони коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який мав місце 14.02.2015 року (т. 3, а.п. 224-230).
Висновком експерта № 1010 від 28.03.2015 року за результатом проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого проникаючого вдавленого перелому тім`яної кістки справа (зводу черепа), що розповсюджується на основу черепу з пошкодженням твердої мозкової оболонки і скупченням крові під оболонками головного мозку, садна в тім`яній області (за даними медичної документації), що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння. Вказане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого (тупих) предмета. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 , які встановлені даними медичної документації, експерт дійшов висновку, що йому було нанесено не менше однієї травматичної дії в тім`яну область голови (т. 3, а.п. 233-235).
Висновком експерта № 1429Д від 22.04.2015 року за результатом проведення додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_4 встановлено, що не виключається можливість утворення відкритого проникаючого вдавленого перелому тім`яної кістки справа, виявленого у ОСОБА_4 за обставин, зазначених потерпілим під час проведення слідчого експерименту від 22.04.2015 року (т. 3, а.п. 237-239).
Висновком експерта № 34 від 16.02.2015 року за результатом проведення судово-криміналістичної експертизи встановлено, що об`єкт, вилучений 14.02.2015 року в ході огляду місця події навпроти нічного клубу «Банана» в м. Запоріжжі, відноситься за технічними характеристиками і конструктивними особливостями до спортивного інвентарю біти для гри в бейсбол і холодною зброєю не являється (т. 3, а.п. 244-246).
Відповідно до протоколу огляду предмету від 16.04.2015 року, слідчим в присутності двох понятих, був оглянутий предмет, зовні схожий на биту, довжиною 596 мм, ударна частина (биток) довжиною 390 мм зі змінним діаметром у ударного кільця 59 мм, в середній частині 50 мм, у руків`я 27 мм. Руків`я має 21 кільцеподібне поглиблення, глибиною 1 мм, які розташовуються друг за другом на відстані від 10 мм до 2 мм. Довжина руків`я 206 мм (т. 3, а.п. 247).
З огляду на докази, здобуті у даному кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду, встановлено, що обвинувачений та потерпілий до подій 14 лютого 2015 року не були знайомі між собою, між ними не було жодних неприязних відносин. Конфліктна ситуація поблизу центрального входу до коктейль-бару «Банана», розташованому по проспекту Соборному (Леніна), буд. 109 в місті Запоріжжі була обумовлена тим, щоу обвинуваченого раптово виникла особиста неприязнь до працівників охорони, які фізично переважаючи над ним та його товаришами, силоміць виштовхнули їх з приміщення клубу на вулицю та вчиняли насильницькі дії по відношенню до ОСОБА_9 . За таких обставин, ОСОБА_5 опинився в ситуації, обумовленої впливом на нього певних неочікуваних факторів, тому його протиправні дії стали наслідком раптово виниклого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень саме битою, оскільки між наміром використати даний предмет та його безпосередньою реалізацією пройшов малий проміжок часу, тобто обвинувачений заздалегідь не готував биту для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, а скористався вказаним предметом, який постійно знаходився в багажнику його автомобіля, застосувавши його проти потерпілого. При цьому його умисні дії на завдання тілесних ушкоджень були спрямовані на групу працівників охорони, які на його переконання, вчиняли насильницькі дії по відношенню до ОСОБА_9 , внаслідок яких були спричинені тяжкі тілесній ушкодження потерпілому ОСОБА_4 який першим опинився в полі його зору. Тому суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за наслідками, які фактично настали.
З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Разом з тим, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.
Так, згідно з обвинувальним актом, 14 лютого 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 на власному автомобілі «Audi А6» державний номерний знак НОМЕР_1 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_11 прибули до коктейль-бару «Банана», розташованому по АДРЕСА_2 , де під час проходу до приміщення коктейль-бару, охоронцями вказаного закладу було зроблено зауваження ОСОБА_9 з приводу того, що він був одягнений у військовому форму, що суперечило встановленим правилам знаходження у закладі, у зв`язку з чим відмовилися впустити його до приміщення. Однак ОСОБА_9 на зауваження охоронців не відреагував та продовжив спроби увійти до приміщення закладу, при цьому голосно висловлювався грубою нецензурною лайкою та почав провокувати бійку з охоронцями. В цей час ОСОБА_5 , діючи разом зі ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в присутності ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та інших відвідувачів закладу, став виражатися нецензурними словами в бік охоронців: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та при цьому провокувати з ними бійку. ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , в свою чергу, намагалися заспокоїти ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , та таким чином припинити їхні хуліганські дії, але останні на зауваження не реагували та продовжували їх вчиняти.
Після чого охоронці ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали виводити ОСОБА_5 та ОСОБА_9 з приміщення холу розважального клубу. При цьому ОСОБА_9 та ОСОБА_5 стали чинити активний опір, голосно висловлюватись грубою нецензурною лайкою та намагались завдати тілесні ушкодження охоронцям клубу.
Побачивши хуліганські дії ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , старший охорони ОСОБА_4 почав допомагати охоронцям ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 припинити дії ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . В цей час, ОСОБА_5 , розуміючи численну перевагу охоронців, підійшов до свого автомобіля, що знаходився біля розважального клубу, де з багажника вказаного автомобіля взяв дерев`яну биту. Побачивши це, ОСОБА_20 став утримувати ОСОБА_5 , тим самим намагаючись припинити хуліганські дії останнього, але ОСОБА_5 вирвався, підійшов до охоронців клубу та ОСОБА_4 , які припиняли хуліганській дії ОСОБА_9 , де утримуючи дерев`яну биту двома руками, наніс один удар в область голови ОСОБА_4 , заподіявши йому тяжку черепно-мозкову травму, субдуральну гематому тім`яної області та імпресійний перелом тім`яних кісток.
Після вчинення хуліганських дій, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 намагались покинути місце вчинення злочину, але були затримані працівниками поліції.
Враховуючи наведені докази, які були судом досліджені та оцінені в сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, з огляду на наступне.
Так, безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.
Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.
За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 року роз`яснив, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін. (п. 4, 5 вказаної Постанови).
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на підставі безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема, відеозапису, показань обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 та свідків, між працівниками охорони коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 »: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з одного боку та ОСОБА_5 і ОСОБА_9 з іншого боку виник конфлікт через недотримання ОСОБА_9 правил дрес-коду, у зв`язку з чим працівники охорони закладу не пропускали останнього до коктейль-бару. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено відеозаписом подій, провокатором конфлікту обвинувачений не був. Як встановлено під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 , тримаючи дерев`яну биту двома руками, наніс один удар в область голови потерпілому ОСОБА_4 на ґрунті особистого конфлікту, який раптово виник між ним працівниками охорони через їх поведінку по відношенню до його знайомого ОСОБА_9 , щодо якого в той момент працівники охорони закладу та потерпілий застосовували фізичну силу, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000816 від 04.03.2015 року та висновком спеціаліста № 70/с від 02.03.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені середньої тяжкості тілесні ушкодження (т. 2, а.п. 1-3).
Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки поведінки ОСОБА_5 свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до працівників охорони коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка виникла раптово через їхні насильницькі дії по відношенню до ОСОБА_17 , а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, враховуючи те, що на місці події, крім учасників конфлікту, перебували й інші особи.
Крім того, як слідує з відеозапису подій, що був продемонстрований в судовому засіданні, нормальна діяльність коктейль-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не була зупинена діями обвинуваченого ОСОБА_5 , про що свідчить наявність значної кількості відвідувачів, які вільно пересуваються територією закладу, як зовні, так і в середині. Лише факт нецензурних висловлювань обвинуваченого ОСОБА_5 в бік працівників охорони закладу, як слідує з пояснень потерпілого та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , є недостатнім для кваліфікації його дій за ознакою особливої зухвалості в розумінні п. 5 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 року.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що в діях обвинуваченого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і його необхідно виправдати в цій частині у відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Разом з тим, доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом відеозапис з камер спостереження з тих підстав, що він був отриманий під час досудового розслідування на запит слідчого, без відповідного звернення до слідчого судді в порядку ст. ст. 159-166 КПК України з метою отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, матеріали кримінального провадження не містять інформації яким чином він долучений, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.

Згідно частин 1 та 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Збирання доказів, у тому числі й речових, відбувається через інститут слідчих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 333/1539/16-к.

У цьому контексті потрібно зазначити, що відеозапис з місця події був вилучений не шляхом проведення слідчої дії, а шляхом збирання речових доказів, зокрема, подання відеодиску з копією відеозапису з місця події особою, яка не має зацікавленості в даному кримінальному провадженню. Правова природа подання доказів є іншою, ніж одержання їх шляхом проведення слідчих дій, оскільки подання доказів має наслідком їх отримання, що полягає у прийманні того, що надсилається, надається або вручається, тобто при отриманні певна особа добровільно передає, надає, представляє матеріали слідчому чи прокурору. При отриманні предметів та документів, представлених особою для залучення їх до провадження в якості доказів, орган дізнання, слідчий або суд повинні допитати особу, яка подає даний предмет чи документ, з метою з`ясування джерела та обставин їх отримання, потім здійснити огляд цих предметів або документів і процесуально зафіксувати їх отримання.

Як встановлено в ході судового розгляду, свідок ОСОБА_15 добровільно, на запит слідчого надав останньому зазначений диск з відеозаписом з камер відеоспостереження. Зазначений факт свідок підтвердив під час його допиту в судовому засіданні, а тому надання цього диску з відеозаписом безпосередньо свідком, не можна вважати порушенням вимог ст. 93 КПК України, так як сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом, в тому числі, отримання від фізичних осіб речей, документів, відомостей, тощо. Вказаний диск був оглянутий слідчим в присутності двох понятих, визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів провадження.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за час судового розгляду вказаного кримінального провадження нового злочину не скоїв, вчинив тяжкий злочин, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований проте має джерело прибутку, здійснюючи ремонт автомобілів, має місце реєстрації та місце постійного проживання, має позитивні характеристики з місця проживання, місця попереднього працевлаштування та з Благодійного фонду «Християнський центр реабілітації», де він займався волонтерською діяльністю, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває (т. 3, а.п. 158-163, т. 4, а.п. 1-4, 50-51).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину та встановленню істини у справі, в добровільному порядку відшкодував потерпілому завдані збитки, у зв`язку з чим останній претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, тобто вчинив активні дії щодо зменшення тяжких наслідків свого діяння, приніс потерпілому вибачення за скоєне.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги думку потерпілого, який у своїй заяві просив суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з ізоляцією його від суспільства, в судових дебатах покладав вирішення вказаного питання на розсуд суду, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від уточненої позовної заяви про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 276323 гривні та моральної шкоди в розмірі 800000 гривень.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діянні складу вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 час відбування ним покарання за вироком апеляційного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 року період з 19 березня 2018 року по 06 грудня 2018 року включно (т. 4, а.п. 295-298, 305).

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від уточненої позовної заяви про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 276323 гривні та моральної шкоди в розмірі 800000 гривень.

Речові докази:

- DVD - диск, який містить відеофайли із відеозаписами з камер спостереження нічного клубу «Банана», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний (Леніна), буд. 109, який долучений до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (т. 3, а.п. 31-32).

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1