Провадження № 1-кс/761/6818/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002949 від 26.03.2020,

в с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернулась адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням в порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2020 у кримінальному провадженні №0002949 від 26.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) у вигляді заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, без заборони використання такого житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Заявник вказує, що арешт накладено не обґрунтовано та підлягає скасуванню, оскільки спірне майно не відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, а ОСОБА_4 є добросовісним набувачем такого майна та не є підозрюваною у кримінальному провадженні №0002949.

Також зазначає, що за клопотаннями процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні та кримінальних провадження №0000114 від 29.05.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України та №0003339 від 20.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України накладався арешт на спірне майно, який у подальшому було скасовано ухвалами слідчих суддів від 18.11.2020 та 25.02.2021 відповідно.

Вважаючи застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є необґрунтованим, а у подальшому його застосуванні відпала потреба, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 24.11.2020.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання та матеріали, які слугували підставою для накладення арешту, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2020 накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000) у вигляді заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, без заборони використання такого житлового приміщення особами, які на законних підставах у ньому проживають.

При вирішенні питання про накладення арешту на спірне майно слідчий суддя виходив з тих обставин, що Шевченківським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002949 від 26.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 КК України, за фактом того, що у органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 за попередньою зповою групою осіб, використовуючи підроблене рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та шляхом обману державного реєстратора Київської міської філії КП «Цент державної реєстрації» ОСОБА_6 , придбав право на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для накладення арешту послугувало те, що спірне майно є об`єктом кримінально-протиправних дій, а також речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту є необхідним з метою збереження речових доказів.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено з підстав, передбачених ст.170 КПК України.
При цьому, чинним процесуальним кодексом України передбачено, що накладення арешту на майно можливе, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Разом з тим, наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали не містять даних на підтвердження того, що спірне майно відповідає критеріям речового доказу, в розумінні положень ст.98 КПК України
Крім того, до матеріалів клопотання заявником наданодоговір купівлі-продажу квартири від 04.05.2020, який свідчить, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного майна.

При цьому, органом досудового розслідування не спростовано означеного факту, не зазначено та не вказано на вагомі підстави, які б виправдовували необхідність такого втручання в права власності, як арешт майна.

Крім того, ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 18.11.2020 та 25.02.2021 скасовано арешти спірного майна, ініційовані прокурором в рамках кримінальних проваджень №0000114 від 29.05.2020 та №0003339 від 20.05.2020 з аналогічних обставин.

Отже, доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на законі та у сукупності спростовують твердження сторони обвинувачення, що спірне майно, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, як речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, а тому арешт спірного майна підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2020 у кримінальному провадженні №0002949 від 26.03.2020 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 000).

Скасувати заборону відчужувати та розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12.04.2021

Слідчий суддя