Справа №280/498/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000234 від 25.09.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, ст. 187 ч. 4, ст. 289 ч. 3, 185 ч. 2 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою на 60 днів обвинуваченим, оскільки розгляд справи продовжується, а термін дії попередньої ухвали суду закінчується, підстав для зміни обраного заходу не вбачається.
Обвинувачені та захисники заперечували щодо задоволення клопотання, просили змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачені мають постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Зазначили про відсутність доказів про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України
Обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в послідуючому продовжувався, строк дії якого закінчується 06.04.2021 року, наступне судове засідання призначене на 19.04.2021 у зв`язку з перебуванням судді зі складу колегії суддів судді ОСОБА_10 на лікарняному, а тому відповідно до Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 13 квітня 2020 року № 558-IX питання щодо продовження дії строку запобіжного заходу розглядається головуючим по справі одноособово.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..
Відповідно до вимог ст.177 КПК України достатньо обґрунтованими є наявність не усіх ризиків, зазначених у статті, але й одного, який може вплинути в подальшому на розгляд справи по суті.

По даному провадженню такими ризиками є незаконний вплив на потерпілого, який судом ще не допитаний, а щодо потерпілої ОСОБА_11 здійснювався незаконний вплив, про що вона повідомила суду, а також незаконний вплив на заявлених та не допитаних судом свідків, можливість переховування від суду для уникнення покарання, яке загрожує у випадку доведеності їх винуватості в інкримінованих злочинах та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Є підтвердженим і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки перебувають на розгляді інші кримінальні провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо кримінальних правопорушень вчинених до інкримінованих діянь у даному кримінальному провадженні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що ризики не зменшилися, а тому продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданими.

При цьому, суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинувачених. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»

Твердження обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників про те, що останні потребують лікування, яке не мають можливості отримати в умовах слідчого ізолятора за відсутності організації належної медичної допомоги не можуть бути покладені в основу прийняття судового рішення про зміну запобіжного заходу, так як суд їх вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ЗУ «Про попереднє ув`язнення» передбачено надання медичної допомоги за її необхідності. Даних про те, що обвинувачені за станом здоров`я на даний час не можуть перебувати в умовах слідчого ізолятора та потребують невідкладної медичної допомоги суду не надано.
При обранні запобіжного заходу слідчим суддею враховувалися також й особи обвинувачених, які є учасниками бойових дій, мають певні соціальні зв`язки, які на думку суду не є достатніми для зміни виду запобіжного заходу.
Суд прийшов до переконання, що не встановлено тих беззаперечних стримуючих факторів котрі переконливо забезпечили б належну процесуальну поведінку обвинувачених в разі зміни їм запобіжного заходу на більш м`який.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою та відсутністю підстав для його зміни.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 строк дії запобіжних заходів на 60 днів тримання під вартою по 25 травня 2021 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_1