Провадження № 1-кс/761/8750/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю слідчого ОСОБА_2

представників володільця майна адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_6 , про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту, накладеного в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000102, ухвалою Волинського апеляційного суду від 29.03.2021 р. по справі №161/4371/21,

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_6 , про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту, накладеного в межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000102, ухвалою Волинського апеляційного суду від 29.03.2021 р. по справі №161/4371/21, а саме на майно, належне на праві власності ОСОБА_6 , а саме, на: мобільний телефон марки «Nokia» IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS», серійний номер GBN0WU189109475 та зарядний пристрій до нього; жорсткий диск марки «WD», серійний номер WX11F54E7024; жорсткий диск марки «Seagate», серійний номер 9VM6RBB3; блокнот чорного кольору з маркуванням на ньому «2009»; флеш-накопичувач марки «Cruizer Blade 8GB», а також скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді позбавлення права відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.
В обґрунтування вказаного клопотання адвокатом ОСОБА_3 зазначено, що вказаний арешт на вищевказане майно, накладено необґрунтовано, оскільки відомості про причетність до злочину власника майна ОСОБА_6 не внесені до ЄРДР, стосовно нього не здійснюється досудове розслідування, при цьому будь які підтвердження, що вилученні в результаті обшуку речі на які в подальшому накладений арешт змають відношення до злочинної діяльності відсутні.
У зв`язку з чим заявник вважає, що такий арешт накладено не обгрунтовано, у той же час такий арешт не є співмірним завданням кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 які здійснюють представництво інтересів ОСОБА_6 підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, у ньому наведених
Слідчий, в судовому засіданні при вирішенні питання про скасування заходу забезпечення, а саме арешту на майно, поклався на розсуд суду.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представників власника майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України перебуває кримінальне провадження №0000102 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.204; ч.2 ст.199; ч.1 ст.14, ч.2 ст.201 КК України.

Так, 03 березня 2021 року, по справі № 161/4114/21, в рамках кримінального провадження №0000102, внесеного до ЄРДР 05.11.2020 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 та ч. 2 ст. 199 КК України, слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_7 за результатами розгляду клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_8 було винесено ухвалу про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якою було надано групі слідчих слідчого відділу УСБУ у Волинській області та групі прокурорів дозвіл на проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке належить фізичній особі ОСОБА_6 , з метою відшукання і вилучення документальних матеріалів щодо незаконних операцій із реалізації незаконно виготовлених тютюнових виробів, маркованих марками акцизного податку з елементами підробки, чорнової бухгалтерії, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, готівкових коштів, отриманих злочинним шляхом, інших речей та предметів, які мають значення для кримінального провадження і можуть бути використані для доказу фактів і обставин, що встановлюються в ході його розслідування.

Крім того, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2021 р. по справі 161/4371/21 старшому слідчому в ОВС криміналісту СВ СБУ у Волинській області ОСОБА_8 було відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна, яке було вилучене 04.03.2021 р. під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке належить фізичній особі ОСОБА_6 .

Надалі, 29.03.2021 р. Волинським апеляційним судом ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2021 р. було скасовано, натомість прийнято нову ухвалу, якою вищевказане клопотання старшого слідчого було задоволене і накладений арешт на майно, яке було вилучене 04.03.2021 р. під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS», серійний номер GBN0WU189109475 та зарядний пристрій до нього; жорсткий диск марки «WD», серійний номер WX11F54E7024; жорсткий диск марки «Seagate», серійний номер 9VM6RBB3; блокнот чорного кольору з маркуванням на ньому «2009»; флеш-накопичувач марки «Cruizer Blade 8GB»

з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Так, при вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийнятгя законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 170 КПК України чітко передбачає коло осіб, відносно яких може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Зокрема ними є підозрюваний, обвинувачений, засуджений, або третя особа. При цьому вказаною нормою закону передбачено, що арешт на майно третьої особи допускається у разі, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 частини першої ст. 96-2 КК України. Єдиним виключенням є та обставина, якщо арешт на майно накладається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, у такому разі арешт на майно накладається будь-якої фізичної або юридичної особи.
Проте, для накладення арешту на майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий або прокурор, повинен довести наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
В той же час, дослідивши матеріали клопотання, а також обґрунтування ухвали Волинського апеляційного суду, яка була прийнята у межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000102, слідчий суддя не знаходить обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, арешт якого адвокат ОСОБА_3 просить скасувати, може бути використане, як доказ саме у цьому кримінальному провадженні, оскільки процесуальні дії з вище вказаним майном органом досудового розслідування не здійснюється. Крім того слідчим у судовому засіданні не зазначено, чи існує потреба у продовженні заходу забезпечення у вигляді арешту на мобільні телефони, ноутбуки, жорсткі диски, блокнот, флеш накопичувач у зв`язку з тим , що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення .
Разом з тим, відповідно до абзацу 3 ч.2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Проте не убачається, з висновків суду про накладення арешту на майно, що вказана техніка є засобом чи знаряддям вчинення злочину, однак обставини щодо перешкоджання для копіювання інформації, доступу до неї судом не перевірялись.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу і на те, що в судовому засіданні також не встановлено жодних обставин, що майно, яке є предметом розгляду клопотання, підлягає конфіскації у власника, при цьому не отримано в суді відомостей, щодо повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження №0000102 від 05.11.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.204 та ч.2 ст.199 КК України.
Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень,володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються,та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50).

Під час судового розгляду встановлено, що з урахуванням наведених норм міжнародного права, недостатньо одного лише посилання на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно нібито підлягає арешту. Оскільки для вжиття такого суттєвого заходу обмеження прав особи як арешт, належного їй майна, мас бути дотримано вищенаведені приписи кримінального процесуального законодавства, чітко визначені в ст.ст. 170 - 173 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення у виді арешту із позбавленням права використовувати, розпоряджатися або будь-яким чином відчужувати зазначене вище вказане майно у зв`язку з доведеністю заявником, що в подальшому, відпала підстава для застосування вказаного арешту, а подальше збереження такого заходу забезпечення порушує право власника, володільця на володіння майном, та не відповідає завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000102 від 05.11.2020 ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 березня 2021 року (справа №161/4371/21), на майно, яке належить ОСОБА_6 та було вилучене 04.03.2021 під час проведення обшуку в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS» серійний номер GBN0WU189109475 та зарядний пристрій до нього; жорсткий диск марки «WD» серійний номер WX11F54E7024; жорсткий диск марки «Seagate» серійний номер 9VM6RBB3; блокнот чорного кольору з маркуванням на ньому «2009»; флеш накопичувач марки «Cruzer Blade 8GB.
Скасувати заборону (позбавлення) права відчуження, користування та розпорядження, вказаного майна, яке належить ОСОБА_6 , що було вилучене 04.03.2021 під час проведення обшуку в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 березня 2021 року (справа №161/4371/21).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1