У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)»

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з приміщення

Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)»)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 12 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення незаконним.

Зазначає, що усі стягнення він отримав, перебуваючи у слідчому ізоляторі. Ці стягнення погашені в установленому законом порядку. Вказує, що за час перебування у Вознесенській вправній колонії №72, він стягнень не має.

Зазначає, що суддя послався на те, що він офіційно не працевлаштований, однак вважає, що трудові відносини здійснюються на добровільних засадах, а він залучався до робіт з благоустрою прилеглої території.

На думку апелянта, посилання суду першої інстанції на те, що йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, є неправильним, оскільки на той момент він мало часу перебував у колонії та адміністрація не була в змозі надати йому належну характеристику.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов висновку, що дані про особу засудженого протягом всього періоду відбування покарання не доводять його виправлення, а тому підстави для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відсутні.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_5 , обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційній суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного за умисний тяжкий злочин.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

З цими висновками суд не погоджується, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 засуджений вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2018 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.05.2020 засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.04.2017 по 19.07.2017.

Початок строку відбування покарання 25.10.2017, кінець 25.05.2022. Засуджений ОСОБА_5 фактично відбув дві третини строку призначеного покарання.

Згідно з положеннями ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Як слідує з матеріалів особової справи, в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 перебуває з 03.11.2018, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має 1 заохочення, а саме: 01.10.2020 за підсумками роботи у ІІІ кварталі 2020 року та 3 стягнення, накладені в 2018 та 2019 роках, які він отримав, перебуваючи у СІЗО, та які погашені у встановленому законом порядку. Після чого жодних заохочень і стягнень не мав.

Окрім того, як слідує з характеристики ОСОБА_5 , хоча у майстерні установи не працевлаштований, але за власною ініціативою залучався до робіт з благоустрою прилеглої території. Під контролем адміністрації дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи. За характером спокійний. У відносинах із засудженими неконфліктний, з персоналом установи намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин. Підтримує зв`язок із рідними.

Суд вважає, що такі відомості про особу засудженого ОСОБА_5 свідчать про те, що його поведінка та ставлення до праці за весь період відбування покарання є сумлінними. На думку суду, ці відомості про особу ОСОБА_5 , вказують на те, що засуджений ОСОБА_5 під час відбування покарання довів своє виправлення, та є достатні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що виправлення засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання є недоведеним.

У зв`язку із чим, судом першої інстанції не застосований закон, який підлягав застосуванню, а саме ст. 81 КК України, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Тому апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09 серпня 2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України, звільнити умовно-достроково на невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 9 місяців 15 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7 -Губарєва