Справа № 464/5604/20
пр.№ 1-кп/464/160/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, судимого 10.09.2020 Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 09.09.2020 приблизно о 23.53 год., в групі з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, під час конфлікту, що виник раптово, з потерпілим ОСОБА_5 , умисно наніс потерпілому удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя, після чого особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, умисно нанесла удар обома руками, зігнутими в кулак, в ділянку грудної клітки потерпілого, від чого останній впав на землю. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, заподіяли потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, а саме злам кісток носа, забій грудної клітки, рану в ділянці носа, синець на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненому визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що конфлікт виник у зв`язку з тим, що потерпілий образив жінку. Розкаявся у вчиненому та усвідомив недопустимість в подальшому такої поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України є правильною, оскільки останній заподіяв потерпілому ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який розлучений, має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , брав участь в АТО, не працює, на медичних обліках не перебуває, на час вчинення кримінального правопорушення судимості не мав.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді арешту у межах санкції інкримінованої йому статті КК України, що відповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Верховногол Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Таким чином, покарання за цим вироком та вироком Сихівського районного суду м. Львова від 10.09.2020, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, необхідно виконувати самостійно.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді арешту на строк один місяць.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10.09.2020, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, виконувати самостійно.

Речовий доказ у справі, а саме оптичний диск з відеозаписом, який долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити у таких матеріалах.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1