У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Макарівського районного суду Київської області від 30 червня 2020 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Панталія Дубненського району Рівненської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, повернуто прокурору Кам?янець-Подільського району Хмельницької області.
Цією ж постановою ОСОБА_5 змінено запобіжний захід на підписку про невиїзд з покладенням обов`язків: з`являтися на виклик до досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснює виклик; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу органу, у провадженні якого знаходиться кримінальна справа.
ОСОБА_9 повернуто 51.103,00 грн. внесені в якості застави.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за вчинені ними аналогічні дії - за ч. 3 ст.189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України - не є конкретним.
А саме, формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 189 КК України зазначено як вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.
Як вбачається з наведеного, формулювання обвинувачення - не є конкретним відносно кого були погрози застосування насильства (потерпілого чи його близьких родичів), яка форма цих погроз, шляхом пошкодження майна чи його знищення, поєднані ці погрози були з вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Аналогічно, формулювання обвинувачення вказаним підсудним за ч. 2 ст. 127 КК України викладено як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб.
З наведеного формулювання обвинувачення не є зрозумілим, яким шляхом було заподіяно сильний фізичний біль та фізичні страждання потерпілого - нанесенням побоїв, мученням, чи вчинення інших насильницьких дій. Також не конкретизується, що хотіли підсудні отримати від потерпілого - інформацію, свідчення, визнання.
Зазначено і те, що формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146 КК України відносно потерпілого ОСОБА_10 містить кваліфікуючу ознаку способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, тоді як з викладу фактичних обставин вчинення вказаного злочину не конкретизовано, які саме дії кожного з підсудних становили такий спосіб позбавлення волі потерпілого, який є небезпечний для його життя та здоров`я.
Аналогічна неконкретність обвинувачення має місце і по відношенню до ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_7 , обвинувачується у вимозі передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.
Відповідно формулювання обвинувачення не конкретизує відносно кого були погрози застосування насильства (до потерпілих чи їх близькими родичами), яким шляхом (пошкодження чи знищення майна), поєднані ці погрози були з вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Крім того, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 , викладаючи фактичні обставини вчинення ним злочину, орган досудового слідства щодо участі у них ОСОБА_7 обмежився лише посиланням на те, що у салоні автомобіля, належного останньому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обговорили спосіб проникнення до домогосподарства та будинку потерпілих. Жодної ролі ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину не вказано. При цьому, як зазначено у обвинувальному висновку, ОСОБА_7 , відповідно до злочинного плану, залишився чекати їх у автомобілі. Більше того, при викладі фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 злочину, не вказується коли він з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вступили в злочинну змову, до чого домовились, які ролі відвели кожному, як мали діяти у тій чи іншій ситуації.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_7 не є конкретним, оскільки незрозуміло, які його дії ставляться йому у провину.
Також вказано, що обвинувачення усім підсудним у частині кваліфікуючої ознаки їх діянь - попередня змова групи осіб не конкретизується у обвинувальному висновку.
Не погоджуючись з постановою суду, прокурор ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи постанову в частині зміни запобіжного заходу підсудному ОСОБА_5 із застави на підписку про невиїзд та повернення грошових коштів в якості застави ОСОБА_9 , в апеляції просить її скасувати як незаконну, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, оскільки висновки суду є хибними та не ґрунтуються на матеріалами кримінальної справи.
Так, прокурор вважає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному висновку, ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2, ст. 189 ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України є конкретним, з описом всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак кожного складу інкримінованого злочину, включаючи кваліфікуючі ознаки.
На переконання прокурора рішення суду в частині повернення кримінальної справи прокурору Кам`янець-Подільського району Хмельницької області не містить обґрунтувань порушення прокурором вимог ст.ст. 228 - 232 КПК України при перевірці даної справи з обвинувальним висновком та при направленні справи до суду, а тому суд безпідставно та незаконно виніс постанову про повернення кримінальної справи прокурору для усунення недоліків в обвинувальному висновку, оскільки таких недоліків прокурором допущено не було і вони є надуманими.
Захисник ОСОБА_11 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, неявка якого в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Крім того, 15.02.2021 на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_11 , в якому просить апеляційну скаргу прокурора розглядати без його участі.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляції про скасування постанови в частині та повернення справи на новий судовий розгляд, пояснення обвинувачених та захисника ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції прокурора, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постанова Макарівського районного суду Київської області від 30.06.2020про повернення прокурору Кам?янець-Подільського району Хмельницької області кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України розглядається судом апеляційної інстанції 16.02.2021 року, після набрання чинності 20.11.2012 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 (КПК України 2012 року).

Відповідно до п.п. 11, 15 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року, кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Апеляційні скарги у кримінальних справах, розгляд яких не завершено з набранням чинності цим Кодексом, подаються і розглядаються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Цей порядок був визначений Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року зі змінами ( КПК України 1960 року).

Як регламентують положення ст. 365 КПК України 1960 року, постанова суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

З матеріалів справи видно, що кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України надійшла до Макарівського районного суду Київської області з обвинувальним висновком 24.05.2011 (а.с. 1 т. 6).

За результатами розгляду справи, постановою Макарівського районного суду Київської області від 01.06.2012 кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України на підставі ст. 281 КПК України 1960 року направлена прокурору Кам?янець-Подільського району Хмельницької області для проведення додаткового розслідування (а.с. 381-384 т. 7), яка скасована ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 26.07.2012 з направленням справи на новий судовий розгляд (а.с. 31-39 т. 8), який і відбувався зі стадії попереднього розгляду (а.с. 105 т. 8).

У подальшому судовий розгляд відбувався зі зміною складу суду, коли постановою Макарівського районного суду Київської області від 02.04.2019, на підставі ст.ст. 244, 246 КПК України 1960 року справу було повернуто на додаткове розслідування з вказівкою проведення певних дій (а.с. 153-158 т. 12).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 09.12.2019 постанова місцевого суду від 02.04.2019 скасована та призначено новий розгляду у суді першої інстанції (а.с. 43-53 т. 13).

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 30.06.2020, кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, повернуто прокурору Кам?янець-Подільського району Хмельницької області на підставі ст.ст. 237-244, 249-1 КПК України 1960 року.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 244 КПК України 1960 року, за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою може прийняти рішення про повернення справи прокуророві.

Згідно з нормою ст. 249-1 КПК України 1960 року, суддя своєю постановою повертає справу прокурору у разі, якщо прокурором були суттєво порушені вимоги ст.ст. 228-232 цього Кодексу, що регламентують перевірку прокурором справи з обвинувальним висновком та направлення справи до суду, для усунення виявлених порушень.

Вимоги до обвинувального висновку визначені положеннями ст. 223 КПК України 1960 року, відповідно до яких обвинувальний висновок складається з описової і резолютивної частини.
В описовій частині зазначаються: обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві; місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вчиненого кожним з обвинувачених, а також докази, які зібрано в справі, і відомості про потерпілого; показання кожного з обвинувачених по суті пред?явленого йому обвинувачення, доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; наявність обставин, які обтяжують та пом?якшують його покарання.
При посиланні на докази обов?язково зазначаються аркуші справи.
В резолютивній частині наводяться відомості про особу кожного з обвинувачених, коротко викладається суть пред?явленого обвинувачення з зазначенням статті кримінального закону, яка передбачає даний злочин.

В ст. 228 КПК України 1960 року вказано, що прокурор, одержавши від слідчого справу з обвинувальним висновком, зобов?язаний перевірити:

1) чи мала місце подія злочину;

2) чи має діяння, яке ставиться у вину обвинуваченому, склад злочину;

2-1) чи були додержані під час провадження дізнання і досудового слідства вимоги цього Кодексу про забезпечення права підозрюваного і обвинуваченого на захист;

3) чи немає в справі обставин, що тягнуть за собою закриття справи згідно з ст. 213 цього Кодексу;

4) чи пред?явлено обвинувачення по всіх установлених злочинних діях обвинуваченого;

5) чи притягнуті як обвинувачені всі особи, що викриті у вчиненні злочину;

6) чи правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за статтями кримінального закону;

7) чи додержано вимог закону при складанні обвинувального висновку;

8) чи правильно обрано запобіжний захід;

9) чи вжито заходів до забезпечення відшкодування збитків, заподіяних злочином, і можливої конфіскації майна;

10) чи виявлено причини та умови, які сприяли вчиненню злочину, і чи вжито заходів до їх усунення;

11) чи додержано органами дізнання або досудового слідства всіх інших вимог цього Кодексу.

Як передбачено ст. 229 КПК України 1960 року, перевіривши справу з обвинувальним висновком, прокурор або його заступник, зокрема приймає одне з таких рішень: затверджує обвинувальний висновок чи складає новий обвинувальний висновок; повертає справу органові дізнання або слідчому із своїми письмовими вказівками для провадження додаткового розслідування; закриває справу, склавши про це постанову з додержанням вимог ст. 214 КПК України 1960 року.

Отже, системний аналіз цих норм кримінально-процесуального закону вказує на те, що у порядку ст. 249-1 КПК України справа може бути повернута прокурору з попереднього розгляду з підстав суттєвого порушення вимог ст.ст. 228-232 КПК України 1960 року, для усунення виявлених порушень.

Суттєвими порушеннями при складанні обвинувального висновку, правильність якого повинен перевірити прокурор, слід вважати такі порушення вимог статей 223, 224 КПК України 1960 року, які виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі з урахуванням такого обвинувального висновку.

Зокрема, такі порушення мають місце у випадках, коли в обвинувальному висновку містяться положення, що суперечать одне одному; обвинувачення, викладене в обвинувальному висновку, є неконкретним або не збігається з обвинуваченням, викладеним у постанові про притягнення особи як обвинуваченого тощо.

Як указано в постанові суду першої інстанції, органом досудового слідства ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що на початку червня 2010 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами чоловічої статті, кримінальна справа стосовно яких виділена у окреме провадження, з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , телефоном викликав його на 51 км. автошляху Житомир-Київ, де ОСОБА_13 , побоюючись реалізації раніше висловлених на його адресу погроз фізичної розправи, передав йому 1.000,00 доларів США, що станом на початок червня згідно курсу НБУ становили 7.925,60 гривень. Після цього ОСОБА_5 з двома невстановленими особами під вигаданим приводом на автомобілі Хюндай, під керуванням однієї із невстановлених осіб, вивезли ОСОБА_13 , за 3 км. від вищезгаданого автошляху у напрямку с. Бишів Макарівського району Київської області, де вийшли з автомобіля для паління. У цей час один із невстановлених осіб наніс ОСОБА_13 удар кулаком у голову, від якого він втратив свідомість, а коли прийшов у себе, то на ньому були одягнуті наручники і невстановлені особи затягували його на заднє сидіння автомобіля, після чого усі поїхали по польовій дорозі, що веде вздовж лісопосадки, яка знаходиться з правої сторони від автодороги на с. Бишів, зупинившись у ній на відстані близько 750 м. від даної автодороги.
У лісопосадці невстановлені особи, діючи за вказівкою ОСОБА_5 і у його присутності, за допомогою наручників пристебнули ОСОБА_13 до дерева і з погрозами заподіяння йому та його близьким родичам тяжких тілесних ушкоджень і вбивства вимагали передачі грошей, не називаючи конкретної суми. Для демонстрації реальності погроз невстановлені особи поклали перед ОСОБА_13 предмети схожі на пістолети, душили з застосуванням поліетиленового пакета, били резиновим молотком по різних частинах тіла, викопали у землі яму, погрожуючи закопати його в ній, після чого вбити дружину і дітей. Дані дії тривали протягом біля 2 годин.

Не отримавши від ОСОБА_13 згоди на передачу коштів, з метою продовження вимагання, ОСОБА_5 і невстановлені особи привезли ОСОБА_13 до будинку, де він проживає у АДРЕСА_4 .

Близько 13 год., зайшовши на територію господарства, ОСОБА_5 , і одна із невстановлених осіб продовжили погрожувати позбавленням життя ОСОБА_13 та його дружині ОСОБА_14 , приставляючи до скроні предмети зовні схожі на пістолети, демонструючи поліетиленові пакети як засіб для удушення, а також наносили удари руками по голові і тулубу ОСОБА_14 , вимагаючи передачі їм грошей, інша невстановлена особа знаходилася поруч і готова була надати їм допомогу у разі необхідності. Під час вчинення даних дій, ОСОБА_5 і невстановлені особи не дозволили піти ОСОБА_14 до туалету, в зв`язку з чим вона була змушена справляти фізіологічні потреби в їх присутності.

Злякавшись реалізації погроз ОСОБА_5 та невстановлених осіб, ОСОБА_14 під наглядом одного із невідомих поїхала до своєї знайомої ОСОБА_15 , ( ОСОБА_16 ), мешканки смт. Макарів Київської області, та позичила у неї 500 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 3962,8 грн., і, повернувшись додому, передала їх ОСОБА_5 .

Після чого, він з невстановленими особи забрали ОСОБА_13 з господарства і завезли в м. Вишневе, де він пробув у квартирі ОСОБА_5 , розташованої по АДРЕСА_1 , близько 5 днів. Під час перебування у квартирі, ОСОБА_5 погрожував йому, що у разі невиконання його вимог щодо передачі коштів насильницькі дії будуть повторюватися.

З метою продовження вимагання майна у ОСОБА_13 , на початку грудня 2010 року, ОСОБА_5 на території м. Києва вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 та раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (судимість погашена згідно ст. 89 КК України), ОСОБА_6 .

Для вчинення даного злочину ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , завчасно, за невстановлених обставин придбали маски, липку стрічку типу скотч, ніж, викрутку, рушницю, наручники, пластикові хомути, рукавиці.

06.12.2010, близько 23 год., ОСОБА_7 на власному автомобілі Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи згідно попередньої домовленості, з метою вимагання чужого майна, приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_13 з сім`єю.

По приїзду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у салоні вказаного автомобіля в присутності ОСОБА_7 обговорили між собою спосіб проникнення на господарство та до будинку, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одягнули на голови маски для приховування обличчя, отримали від ОСОБА_7 пластикові хомути, якими мали зв`язувати руки потерпілих, а також ОСОБА_6 , взявши заздалегідь придбану рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_17 - належні йому гладкоствольний револьвер Комбриг та гладкоствольний пістолет ПСМ-Р, призначені для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами, які належали йому на підставі відповідного дозволу, вийшли з салону автомобіля і пішли до паркану, яким відгороджене від дороги господарство, що належить сім`ї ОСОБА_18 .

ОСОБА_7 , відповідно до злочинного плану, залишився чекати їх у автомобілі, при цьому відслідковував обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, а у випадку викриття їх злочинної діяльності, повинен був подати звуковий сигнал і в разі необхідності прийти їм на допомогу.

Перелізши через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_18 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшли в будинок, у якому перебували дружина ОСОБА_13 , - ОСОБА_14 , її дочка ОСОБА_19 з чоловіком - ОСОБА_10 та малолітньою онукою. Не виявивши у будинку ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосували до його дружини ОСОБА_14 насильство небезпечне для життя і здоров`я, погрози вбивством, спричиненням тяжких тілесних ушкоджень її та близьким родичам та вимагали у неї передачі їм майна за наступних обставин.

У будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у масках зайшли в спальню ОСОБА_14 , де ОСОБА_6 , умисно, з метою залякування, наніс їй удар кулаком у обличчя, чим спричинив сильний фізичний біль. Далі удвох за волосся вони витягли ОСОБА_14 у коридор, де ОСОБА_6 знову застосував фізичну силу, що виразилася у натисканні пальцями рук на щоки, внаслідок сильного болю ОСОБА_14 змушена була відкрити рота, у якого ОСОБА_6 запхнув кляп, а ОСОБА_5 пластмасовим хомутом зв`язав її руки, після чого удвох по під руки перетягли її з будинку до літньої кухні, що знаходиться на тому ж господарстві.

У кухні ОСОБА_5 , з метою демонстрації реальності погроз, дістав з сумки, яку мав з собою, поліетилен і розкладний ніж, розстелив поліетилен на підлогу, повідомив потерпілій, що це зроблено для того, щоб не залишилося слідів крові після її розчленування, а також ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , удвох, липкою стрічкою, яку мали з собою, замотали руки і нижню частину обличчя ОСОБА_14 , посадивши її перед тим на табурет, встановлений на поліетилені.

У цей час у сусідньому будинку загорілося світло і ОСОБА_6 , направивши на потерпілу рушницю невстановленого зразку, з застосуванням нецензурної лексики наказав поводити себе тихо, а у разі невиконання наказу - погрожував прострелити її ногу і відрізати палець у малолітньої онуки, яка знаходилася у будинку. Коли, за декілька секунд, світло згасло, ОСОБА_6 пішов до будинку, у якому залишилися дочка і зять ОСОБА_14 з малолітньою онукою, а ОСОБА_17 наніс їй близько 7-10 ударів лівою рукою в праву частину обличчя, утримуючи в правій руці гладкоствольний пістолет Комбриг, при цьому він виражався нецензурними словами, залякував, що ОСОБА_6 за допомогою рушниці погрожує життю її онуки. Під час вчинення зазначений дій, ОСОБА_5 вимагав передачі грошових коштів, не повідомляючи суму.

За 5 хвилин ОСОБА_6 повернувся у кухню і умисно наніс ОСОБА_14 один сильний удар кулаком в обличчя, від якого вона впала, вдарившись головою об ручку духової шафи. Тоді ОСОБА_5 знову посадовив її на табурет і продовжив наносити удари лівою рукою у обличчя, вимагаючи передачі їм грошей і повідомити місцезнаходження ОСОБА_13 . Отримавши від потерпілої відповідь, що грошей немає ОСОБА_5 , відштовхнувши ОСОБА_14 до лавки, що знаходилася у глибині кухні та використовуючи липку стрічку, прив`язав ОСОБА_14 до лавки і табурета таким чином, що вона не могла рухатися, після чого взяв ножа, який заздалегідь приніс з собою, та почав колоти у ділянки задньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, а також колов викруткою у руки та ноги потерпілої, вимагаючи передачі їм 100.000,00 Євро. ОСОБА_6 у цей час періодично ходив до будинку, де стежив за дочкою та зятем ОСОБА_14 , повертався у кухню і переконувався, що ОСОБА_5 чинить насильницькі дії над ОСОБА_14 з вимогою передачі грошей, а також сам висловлював таку вимогу.

Під час знаходження у домоволодінні ОСОБА_18 , ОСОБА_6 не знімав шапку-маску з свого обличчя, мав при собі рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_5 зняв маску у будинку після того, як ОСОБА_14 впізнала його по голосу. Крім цього, з метою залякування потерпілої, ОСОБА_6 в приміщені літньої кухні демонстрував їй шприц і ампули з невстановленою речовиною, повідомивши, що у ампулі отрута, погрожував ввести її, внаслідок чого у неї мав статися параліч. Дані дії тривали близько 3-х годин.

Відповідно висновку експерта № 167 від 04.02.2011, у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна шкіри правої половини тім`яної ділянки голови, передньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії тупого чи тупо-загостреного предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму притискання-тертя (в акті судово-медичного обстеження від 14.12.2010 ушкодження передньої поверхні лівого ліктьового суглобу та задньої поверхні ліктьового плеча визначені як поверхневі рани); садна шкіри нижньої третини правого передпліччя з переходом на променево-зап`ясний суглоб нижньої третини лівого передпліччя, що могли утворитись від дії циркулярно охоплюючи передпліччя предметів із жорстокого (пластик чи метал) матеріалу, механізму стискання-тертя; рани м`яких тканин задньої поверхні правого плечового суглобу задньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії колюче-ріжучого предмету по механізму притискання-занурення-роз`єднання тканин; крововиливи м`яких тканин задньої поверхні нижньої третини обох гомілок, що могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму удар чи стискання; крововилив слизової оболонки верхньої губи, що міг утворитись від дії тупого твердого предмету по механізму удар.

Рани м`яких тканин за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України.

Інші ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, згідно тих же Правил.

Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , вони можуть мати давність утворення не менше 11-діб до моменту проведення судово-медичного обстеження 23.12.2010.

Під час вчинення насильницьких дій стосовно ОСОБА_14 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 отримали інформацію, що ОСОБА_13 проживає у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та згоду ОСОБА_14 показати даний будинок і, будучи переконаними, що у ОСОБА_13 є велика сума грошей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняли рішення їхати у с. Ніверка, де продовжити вимагання майна у ОСОБА_13 .

Залишивши господарство Тимчуків у с. Липівка Макарівського району біля 2 години 07.12.2010, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на виїзді з даного села наказали ОСОБА_14 сісти в автомобіль Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , і разом з нею поїхали у невстановлене місце поруч з лісопосадкою, де у салоні вказаного автомобіля у присутності ОСОБА_7 на протязі близько двох годин продовжували вимагати у ОСОБА_14 100.000,00 Євро, погрожувати позбавленням життя її та близьких родичів. Побоюючись реалізації погроз, ОСОБА_14 передала ОСОБА_5 200 доларів США, які мала при собі, що відповідно курсу НБУ становило 1.591,76 грн.

З метою продовження вимагання чужого майна, 07.12.2010, у вечірню пору, ОСОБА_5 автомобілем Деу Ланос, р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_14 , яка показувала дорогу, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 автомобілем Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням останнього, приїхали в с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Діючи за попередньою змовою, ОСОБА_7 залишився у своєму автомобілі відслідковувати обстановку на вулиці і у сусідніх будинках та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал і у разі потреби - прийти на допомогу, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , озброївшись належними ОСОБА_5 гладкоствольним револьвером Комбриг та гладкоствольним пістолетом ПСМ-Р призначеними для стрільби патронами несмертельної дії, які вони привезли з собою, та ОСОБА_14 - зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_13 . З метою конспірації ОСОБА_6 одягнув на голову маску для приховування обличчя.

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_14 та з відома ОСОБА_7 , застосували фізичне насильство, що виразилося у нанесені побоїв ОСОБА_13 , а також погрожуючи позбавленням життя та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень подружжю ОСОБА_18 та їх близьким, продовжили вимагати гроші у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , під час чого ОСОБА_5 для демонстрації реальності погроз здійснив постріл з вищезгаданого револьвера Комбриг у стіну будинку.

Враховуючи реальність погроз та побоюючись їх реалізації, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 погодились на передачу коштів пізніше, мотивуючи це потребою зібрати необхідну суму, для чого ОСОБА_6 встановив строк передачі грошей - 20.12.2010.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поїхали з с. Ніверка до м. Києва, а ОСОБА_5 наказав ОСОБА_13 відвезти його у м. Кам?янець-Подільський Хмельницької області, де і залишився у невстановленої особи.

09.12.2010, за вказівкою ОСОБА_5 , ОСОБА_13 разом з ним та дружиною поверталися до місця проживання у Київській області, завізши ОСОБА_20 у с. Липівка, ОСОБА_13 повіз ОСОБА_17 до м. Києва. При цьому, під час руху ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продовжив вимагати майно потерпілих, погрожуючи їм фізичної розправою.

ОСОБА_7 , отримавши за невідомих обставин інформацію від ОСОБА_5 про його повернення до Києва, діючи відповідно до його вказівки, разом з ОСОБА_6 на власному автомобілі Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , приїхав на АЗС Окко, що розташовується у с. Калинівка Макарівского району Київської області, де ОСОБА_5 пересів до його автомобіля, а ОСОБА_6 пересів до автомобіля ОСОБА_13 і разом з ним поїхав до його будинку у с. Липівка Макарівського району. Перебуваючи у будинку потерпілих ОСОБА_6 , знову наказав передати їм 100.000,00 Євро, при цьому 20.000,00 доларів США повинні бути передані до 20.12.2010 у іншому випадку їх сім`ю вб`ють. Після чого, дістав 2 шприци, заповнених невстановленою прозорою рідиною і, повідомивши, що це отрута, зробив ін`єкцію ОСОБА_13 та змусив його зробити ін`єкцію власній дружині, повідомивши, що це отрута і якщо кошти не будуть їм передані, то вони не отримують протиотрути (антидот). Крім цього, він наказав не звертатися в міліцію, бо у разі звернення вони знищать всю сім`ю.

У період з 09 по 21 грудня 2010 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою мобільних телефонів неодноразово зв`язувалися з ОСОБА_13 , з метою встановлення чи зібрав він грошові кошти та продовжуючи погрожувати фізичною розправою. При цьому, ОСОБА_6 , з метою конспірації, називав себе ім`ям ОСОБА_21 .

Будучи переконаними, що внаслідок застосованого насильства, погроз фізичної розправи ОСОБА_13 та ОСОБА_20 беззаперечно передадуть їм визначену ними суму коштів, 21.12.2010, близько 11 год. 25 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на автомобілі Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 повторно приїхали у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області з метою отримання від потерпілих грошових коштів.

Діючи відповідно до раніше досягнутих домовленостей, ОСОБА_7 залишився у автомобілі відслідковувати обстановку та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал і у разі потреби прийти їм на допомогу, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , озброївшись револьвером Комбриг та пістолет ПСМ-Р, що належали ОСОБА_5 , та ножем, взятим ОСОБА_6 з автомобіля ОСОБА_7 , зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_13 . З метою конспірації ОСОБА_6 знову одягнув на голову маску для приховування обличчя.

21.12.2010, біля 11 год. 30 хв., після отримання від ОСОБА_13 грошей в сумі 600 доларів США, що становили на 21.12.2010 згідно курсу НБУ 4.778,1 грн., та 2200 грн., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було затримано працівниками міліції.

Окрім цього, в ніч з 06 на 07 грудня 2010 року, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , будучи озброєними гладкоствольним револьвером Комбриг та рушницею невстановленого зразка, відповідно, перебуваючи з метою вимагання чужого майна у будинку подружжя ОСОБА_18 , що знаходиться в АДРЕСА_4 , і не виявивши у будинку ОСОБА_13 , з метою встановлення його місця знаходження катували ОСОБА_14 .

Зокрема, зайшовши у спальню будинку, де знаходилася ОСОБА_14 і, не виявивши там ОСОБА_13 , ОСОБА_6 умисно з метою залякування потерпілої і негайного отримання від неї інформації наніс удар кулаком у її обличчя, чим спричинив сильний фізичний біль, а ОСОБА_5 вимагав повідомити де знаходиться її чоловік. Далі вони удвох за волосся витягли її у коридор, де ОСОБА_6 застосував фізичну силу, що виразилася у натисканні пальцями рук на щоки, внаслідок сильного болю ОСОБА_14 змушена була відкрити рота, у якого ОСОБА_6 запхнув кляп, унаслідок чого її було важко дихати, а ОСОБА_5 пластмасовим зашморгом зв`язав її руки, після чого удвох по під руки перетягли її з будинку до літньої кухні, що знаходиться на тому ж господарстві.

У кухні ОСОБА_5 , з метою демонстрації реальності погроз, дістав з сумки, яку мав з собою поліетилен і розкладний ніж, розстелив поліетилен на підлогу, повідомив потерпілій, що це зроблено для того, щоб не залишилося слідів крові після її розчленування, а також ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , удвох, липкою стрічкою, яку мали з собою, замотали руки і нижню частину обличчя ОСОБА_14 , посадивши її перед тим на табурет, встановлений на поліетилені.

У цей час у сусідньому будинку загорілося світло і ОСОБА_6 , направивши на потерпілу рушницю невстановленого зразку, з застосування нецензурної лексики наказав поводити себе тихо, а у разі невиконання наказу - погрожував прострелити її ногу і відрізати палець у малолітньої онуки, яка знаходилася у будинку. Коли за декілька секунд світло погасло - ОСОБА_6 пішов до будинку, у якому залишилися дочка і зять ОСОБА_14 з малолітньою онукою, а ОСОБА_17 наніс її близько 7-10 ударів лівою рукою в праву частину обличчя, утримуючи в правій пристрій для відстрілу гумових куль, при цьому він виражався нецензурними словами, залякував їх з ОСОБА_6 за допомогою рушниці погрожує життю її онуки. Під час вчинення зазначений дій, ОСОБА_5 вимагав передачі грошових коштів, не повідомляючи точну суму.

За 5 хвилин ОСОБА_6 повернувся у кухню і умисно наніс ОСОБА_14 один сильний удар кулаком в обличчя, від якого вона впала, вдарившись головою об ручку духової шафи. Тоді ОСОБА_5 знову посадовив її на табурет і продовжив наносити удари лівою рукою у обличчя, внаслідок чого вона відчувала сильний фізичний біль, вимагаючи передачі їм грошей і повідомити місцезнаходження ОСОБА_13 . Отримавши від потерпілої відповідь, що грошей немає, ОСОБА_5 відштовхнувши ОСОБА_14 до лавки, що знаходилася у глибині кухні, та, використовуючи липку стрічку, прив`язав ОСОБА_14 до лавки і табурета таким чином, що вона не могла рухатися, після чого взяв ножа, який заздалегідь приніс з собою, та почав колоти у ділянки задньої поверхні правого плечового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, а також колов викруткою у руки та ноги потерпілої, вимагаючи передачі їм 100.000,00 Євро. ОСОБА_6 в цей час періодично ходив до будинку, де стежив за дочкою та зятем ОСОБА_14 , повертався у кухню і переконувався, що ОСОБА_5 чинить насильницькі дії над ОСОБА_14 з вимогою передачі грошей, а також сам висловлював таку вимогу.

Під час знаходження у домоволодінні ОСОБА_18 , ОСОБА_6 не знімав шапку-маску з свого обличчя, мав при собі рушницю невстановленого зразку, а ОСОБА_5 , проникнувши на територію господарства, зняв маску після того, як ОСОБА_14 впізнала його по голосу. Крім цього, з метою залякування потерпілої ОСОБА_6 , в приміщені літньої кухні демонстрував їй шприц і ампули з невстановленою речовиною, повідомивши, що у ампулі отрута, погрожував ввести її, внаслідок чого у неї мав статися параліч.

Дані дії тривали близько 3-х годин.

Внаслідок побоїв, здавлювання рук зашморгом, натискування на обличчя, ОСОБА_14 спричинено сильний фізичний біль, а також діями спрямованими для того, щоб зламати її морально: закривання роту кляпом, замотуванням липкою стрічкою, погроз фізичною розправою над нею, членами сім`ї, членоушкодженям малолітньої онуки, що викликали у неї відчуття жаху та постійний страх за своє життя і життя своїх близьких, ОСОБА_14 спричинено моральні страждання.

Окрім цього, під час перебування у будинку подружжя ОСОБА_18 у с. Липівка Макарівського району Київської області, з метою вчинення вимагання чужого майна, в ніч з 06 на 07 грудня 2010 року, близько 00 год., ОСОБА_5 , будучи одягнутим в маску для приховування обличчя, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , погрожуючи гладкоствольним револьвером Комбриг, на який у нього є відповідний дозвіл, ОСОБА_10 - зятю ОСОБА_14 , який також перебував на господарстві, наказав поводити себе тихо і зайти до будинку, а сам зі зброєю рухався позаду. У будинку ОСОБА_5 звелів ОСОБА_10 завести руки назад і коли той виконав наказ, незаконно одяг йому наручники, які мав з собою. В цей час ОСОБА_6 , на обличчі якого знаходилася маска, з метою залякати ОСОБА_10 щоб той не чинив їм опору, а також повідомив місцезнаходження ОСОБА_13 , пригрозив ОСОБА_10 прострелити його ногу з рушниці невстановленого зразка, яку мав з собою, а також демонстрував ампули з невідомою речовиною і шприц, погрожуючи здійснити ін`єкцію, від якої настане параліч. Далі з метою, щоб ОСОБА_10 не чинив їм опору чи іншої протидії під час вимагання майна у ОСОБА_14 , тобто діючи з корисливих мотивів ОСОБА_6 , вивів його до приміщення котельні, що знаходиться у веранді будинку, заштовхнув у нього і закрив на защіпку ззовні, яку з середини відкрити неможливо, тим самим незаконно позбавивши його волі. В даному приміщені ОСОБА_10 , всупереч своїй волі, пробув близько 20 хв.

Крім цього, в ніч 07 грудня 2010 року, близько 02 год., ОСОБА_6 , приховуючи своє обличчя маскою, маючи у руках рушницю невстановленого зразка, перебуваючи у одній із кімнат будинку по АДРЕСА_4 , де з малолітньою дитиною знаходилась ОСОБА_19 , - дочка ОСОБА_14 , погрозливим тоном наказав їй зібрати і передати йому всі вироби із дорогоцінних металів, що належать її батькам.

Враховуючи обставини, за яких відбулися дані події: темна пора доби, присутність невідомого чоловіка у масці зі зброєю в руках, обмеження волі її близьких, спричинення тілесних ушкоджень її матері, наявність малолітньої дитини, стать потерпілої, висловлювання погроз фізичною розправою - у ОСОБА_19 виникли реальні підстави вважати, що якщо вона не виконає вимоги ОСОБА_6 щодо передачі йому ювелірних виробів, то він реалізує свої погрози застосувати фізичне насильство небезпечне для життя і здоров`я її та її малолітньої доньки. У зв`язку з чим, вона зібрала ювелірні вироби і передала їх ОСОБА_6 , а саме: підвіску із зображенням св.Миколая, вартістю 6.000,00 грн.; золотий годинник, вартістю 10.400,00 грн.; ланцюжок довжиною 46 см. із жовтого і білого золота, вартістю 8.000,00 грн.; браслет на руку довжиною 20,5 см., вартістю 8.000,00 грн.; ланцюжок круглої форми вартістю 1.900,00 грн. з трьома підвісками: Око, вартістю 400,00 грн., Хрестик, вартістю 400,00 грн., Матір Божа, вартістю 2.400,00 грн.; набір із 2 сережок і персня, вартістю 2.700,00 грн.; 2 сережки круглої форми діаметром 2,8 см., вартістю 1.300,00 грн.; намисто із натуральних перлин білого кольору з нащіпкою із золота, вартістю 13.600,00 грн.; набір із персня, підвіски і 2 сережок із перлинами білого кольору, вартістю 5.000,00 грн.; 2 сережки із блискучим камінцем - фіаніт, вартістю 700,00 грн.; набір із 2 сережок і персня з блискучими камінчиками - діамантами, вартістю 18.400,00 грн.

Отримавши дані вироби, ОСОБА_22 заховав їх у кишеню.

У подальшому, ОСОБА_6 , при невстановлених обставинах передав ювелірні вироби ОСОБА_5 , а той повернув їх ОСОБА_14 .

Як встановлено, відповідно до довідки відділення ЗКППК Міністерства фінансів України, ОСОБА_6 заволодів 19 ювелірними виробами із золота 595 проби і 4 із золота 585 проби, що належали ОСОБА_14 , загальною масою 209,24 грам, всього на загальну суму 79.200,00 грн.

06.12.2010, близько 23 год., ОСОБА_7 на власному автомобілі Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи згідно попередньої домовленості, з метою вимагання чужого майна, приїхали до будинку АДРЕСА_4 , де проживає подружжя ОСОБА_18 .

По приїзду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у салоні вказаного автомобіля в присутності ОСОБА_7 обговорили між собою спосіб проникнення на господарство та до будинку, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одягнули на голови маски для приховування обличчя, отримали від ОСОБА_7 пластикові хомути, якими мали зв`язувати руки потерпілих, а також ОСОБА_6 , взявши заздалегідь придбану рушницю невстановленого зразка, а ОСОБА_17 належні йому гладкоствольний револьвер Комбриг та гладкоствольний пістолет ПСМ-Р - призначені для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами, які належали йому на підставі відповідного дозволу, вийшли з салону автомобіля і пішли до паркану, яким відгороджено від дороги господарства, що належить подружжю ОСОБА_18 .

ОСОБА_7 , відповідно до злочинного плану, залишився чекати їх у автомобілі, при цьому відслідковував обстановку на вулиці і у сусідніх будинках, у випадку викриття їх злочинної діяльності повинен був подати звуковий сигнал, а у разі необхідності прийти їм на допомогу.

Проникнувши через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_18 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу зайшли в будинок, у якому перебували дружина ОСОБА_13 , - ОСОБА_14 , її дочка ОСОБА_19 з чоловіком - ОСОБА_10 та малолітньою онукою. Не виявивши у будинку ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосували до його дружини ОСОБА_14 насильство небезпечне для життя і здоров`я, погрози вбивством і спричиненням тяжких тілесних ушкоджень близьким родичам та вимагали у неї передачі їм 100.000 Євро. Дані дії тривали близько 3-х годин.

Відповідно висновку експерта № 167 від 04.02.2011, у ОСОБА_14 внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які були вчинені з відома ОСОБА_7 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден шкіри правої половини тім`яної ділянки голови, передньої поверхні лівого ліктьового суглобу, задньої поверхні лівого плеча, зовнішньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії тупого чи тупо- загостреного предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму притискання-тертя, в акті судово-медичного обстеження від 14.12.2010 ушкодження передньої поверхні лівого ліктьового суглобу та задньої поверхні ліктьового плеча визначені як поверхневі рани; саден шкіри нижньої третини правого передпліччя з переходом на променево-зап`ясний суглоб, нижньої третини лівого передпліччя, що могли утворитись від дії циркулярно охоплюючи передпліччя предметів із жорстокого (пластик чи метал) матеріалу, механізму стискання-тертя; ран м`яких тканин задньої поверхні правого плечового суглобу задньої поверхні лівого плеча, що могли утворитись від дії колюче-ріжучого предмету по механізму притискання-занурення-роз`єднання тканин; крововиливів м`яких тканин задньої поверхні нижньої третини обох гомілок, що могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму удар чи стискання; крововиливу слизової оболонки верхньої губи, що міг утворитись від дії тупого твердого предмету по механізму удар.

Рани м`яких тканин за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України.

Інші ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, згідно тих же Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , вони можуть мати давність утворення не менше 11-діб до моменту проведення судово-медичного обстеження 23.12.2010.

Крім цього, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , перебуваючи у будинку, скоїли інші злочини: катування та незаконне позбавлення волі, про вчинення яких ОСОБА_7 обізнаний не був, але внаслідок чого отримали інформацію, що ОСОБА_13 проживає у с. Ніверка Кам`янець-Подільсього району Хмельницької області та згоду ОСОБА_14 показати даний будинок і, будучи переконаними, що у ОСОБА_13 є велика сума грошей, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прийняли рішення їхати у с. Ніверка, де продовжити вимагання майна ОСОБА_13 .

Залишивши господарство потерпілих у с. Липівка Макарівського району біля 02 год. 07.12.2010, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на виїзді з даного села наказали ОСОБА_14 сісти в автомобіль Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , і разом з нею поїхали у невстановлене місце поруч з лісопосадкою, де ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у салоні вказаного автомобіля, у присутності ОСОБА_7 , на протязі близько двох годин продовжували вимагати у ОСОБА_14 100.000,00 Євро, погрожувати позбавленням життя її та близьких родичів. Побоюючись реалізації погроз, ОСОБА_14 передала ОСОБА_5 200,00 доларів США, які мала при собі, що відповідно курсу НБУ становило 1.591,76 грн.

З метою продовження вимагання чужого майна, 07.12.2010, у вечірню пору ОСОБА_5 автомобілем Деу Ланос, р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_14 , яка показувала дорогу, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 автомобілем Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням останнього, приїхали у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Діючи за попередньою змовою, ОСОБА_7 залишився у своєму автомобілі відслідковувати обстановку на вулиці і у сусідніх будинках та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал, а у разі потреби прийти на допомогу, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , озброївшись належними ОСОБА_5 гладкоствольним револьвером Комбриг та гладкоствольним пістолетом ПСМ-Р - призначеними для стрільби патронами несмертельної дії, які вони привезли з собою, та ОСОБА_14 зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_13 . З метою конспірації ОСОБА_6 одягнув на голову маску для приховування обличчя.

Перебуваючи у вказаному будинку ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в присутності ОСОБА_14 та з відома ОСОБА_7 , застосували фізичне насильство, що виразилося у нанесені побоїв ОСОБА_13 , а також погрожуючи позбавленням життя та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень подружжю ОСОБА_18 та їх близьким, продовжили вимагати гроші у ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , під час чого ОСОБА_5 для демонстрації реальності погроз здійснив постріл з вищезгаданого револьвера Комбриг у стіну будинку.

Враховуючи реальність погроз та побоюючись їх реалізації, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 погодились на передачу коштів пізніше, мотивуючи це потребою зібрати необхідну суму, для чого ОСОБА_6 встановив строк передачі грошей - 20.12.2011.

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поїхали з с. Ніверка до м. Києва, а ОСОБА_5 наказав ОСОБА_13 відвезти його у м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, де і залишився за власними справами у невстановленої особи.

09.12.2010, відповідно до вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_13 разом з ним та дружиною поверталися до місця проживання у Київській області, завізши ОСОБА_20 у с. Липівка, ОСОБА_13 повіз ОСОБА_17 до м. Києва.

ОСОБА_7 , отримавши за невідомих обставин інформацію від ОСОБА_5 про його повернення до Києва, діючи відповідно до його вказівки, разом з ОСОБА_6 на власному автомобілі Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , приїхав на АЗС Окко, що розташовується у с. Калинівка Макарівского району Київської області, де ОСОБА_5 пересів до його автомобіля, а ОСОБА_6 пересів до автомобіля ОСОБА_13 і разом з ним поїхав до його будинку у с. Липівка Макарівського району. Перебуваючи у будинку потерпілих, ОСОБА_6 за допомогою шприца здійснив ін`єкцію ОСОБА_13 невідомої речовини, яку мав з собою, і змусив останнього зробити таку ін`єкцію ОСОБА_14 . При цьому повідомив, що це отрута і у випадку не передачі коштів, він не дасть їм протиотруту (антидот).

Будучи переконаними, що внаслідок застосованого насильства, погроз фізичної розправи ОСОБА_13 та ОСОБА_20 беззаперечно передадуть їм визначену ними суму, 21.12.2010, близько 11 год. 25 хв., ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі Деу Ланос, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , повторно приїхали у с. Ніверка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області з метою отримання від потерпілих грошових коштів.

Діючи відповідно до раніше досягнутих домовленостей, ОСОБА_7 залишився у автомобілі відслідковувати обстановку та при викритті їх злочинної діяльності мав подати звуковий сигнал і у разі потреби прийти їм на допомогу, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , озброївшись револьвером Комбриг та пістолетом ПСМ-Р, що належали ОСОБА_5 , та ножем, взятим ОСОБА_6 з автомобіля ОСОБА_7 , зайшли у будинок АДРЕСА_5 , у якому знаходився ОСОБА_13 . З метою конспірації ОСОБА_6 одягнув на голову маску для приховування обличчя.

21.12.2010, біля 11 год. 30 хв., після отримання від ОСОБА_13 грошей в сумі 600,00 доларів США, що становили на 21.12.2010 згідно курсу НБУ 4.778,10 грн., та 2.200,00 грн. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було затримано працівниками міліції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковані:

- за ч. 2 ст.189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, вчиненого групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень;

- за ч. 3 ст.189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи;

- за ч. 2 ст. 127 КК України, а саме: катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать її волі, в тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, із застосуванням зброї.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані:

- за ч. 3 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи;

- за ч. 2 ст. 127 КК України, а саме: катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення, або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, в тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб;

- за ч. 2 ст.146 КК України, а саме: незаконне позбавлення волі, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, із застосуванням зброї;

- за ч. 1 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілої.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані:

- за ч. 3 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими, чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному із насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального висновку стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України прокурору у зв`язку з їх невідповідністю вимогам КПК України, суд першої інстанції послався на те, що формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за вчинені ними аналогічні дії - за ч. 3 ст.189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України - не є конкретним.
А саме, як указано в постанові суду, формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 189 КК України зазначено як вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному з насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.
Водночас, на переконання суду першої інстанції, як вбачається з наведеного, формулювання обвинувачення не є конкретним відносно кого були погрози застосування насильства (потерпілого чи його близьких родичів), яка форма цих погроз, шляхом пошкодження майна чи його знищення, поєднані ці погрози були з вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Аналогічно, як указано у постанові суду першої інстанції, формулювання обвинувачення вказаним підсудним за ч. 2 ст. 127 КК України викладено як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій, з метою спонукання потерпілого вчинити дії, що суперечать її волі, в тому числі отримати від нього інформацію, свідчення, визнання, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, тоді як з наведеного формулювання обвинувачення не є зрозумілим, яким шляхом було заподіяно сильний фізичний біль та фізичні страждання потерпілого - нанесенням побоїв, мученням чи вчинення інших насильницьких дій. Також не конкретизується, що хотіли підсудні отримати від потерпілого - інформацію, свідчення, визнання.

Також в постанові зазначено, що формулювання обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 146 КК України відносно потерпілого ОСОБА_10 містить кваліфікуючу ознаку способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, тоді як з викладу фактичних обставин вчинення вказаного злочину не конкретизовано, які саме дії кожного з підсудних становили такий спосіб позбавлення волі потерпілого, який є небезпечний для його життя та здоров`я.

Аналогічно, неконкретність обвинувачення має місце і по відношенню до ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_7 , обвинувачується у вимозі передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілими чи їх близькими родичами, обмеженням прав, свобод і законних інтересів цих осіб, пошкодженням чи знищенням їхнього майна, вчиненого повторно, групою осіб за попередньою змовою, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, поєднаному з насильством небезпечним для життя і здоров`я особи.

Відповідно формулювання обвинувачення не конкретизує відносно кого були погрози застосування насильства - потерпілими чи їх близькими родичами, яким шляхом пошкодження чи знищення майна, поєднані ці погрози були з вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 , викладаючи фактичні обставини вчинення ним злочину, орган досудового слідства щодо участі у них ОСОБА_7 обмежився лише посиланням на те, що у салоні автомобіля, належного останньому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обговорили спосіб проникнення до домогосподарства та будинку потерпілих. Жодної ролі ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину не вказано. При цьому, як зазначено у обвинувальному висновку, ОСОБА_7 , відповідно до злочинного плану, залишився чекати їх у автомобілі. Більше того, при викладі фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 злочину не вказується коли він з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вступили в злочинну змову, до чого домовились, які ролі відвели кожному, як мали діяти у тій чи іншій ситуації.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_7 , не є конкретним, оскільки не зрозуміло які його дії ставляться йому у провину.

У цьому випадку також суд першої інстанції відзначив, що обвинувачення усім підсудним у частині кваліфікуючої ознаки їх діянь - попередня змова групи осіб - не конкретизується у обвинувальному висновку.

Отже, підсумовуючи, на переконання суду першої інстанції, наведені порушення свідчать про неконкретність обвинувачення всім підсудним, порушує їх право на захист і в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз?яснити підсудним суть обвинувачення на виконання вимог ст. 298 КПК України 1960 року та розглянути кримінальну справу в його межах згідно з ст. 275 КПК України 1960 року.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки як вбачається з обвинувального висновку, формулювання обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України - викладено з описом всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак кожного складу інкримінованого кожному з них злочину, включаючи кваліфікуючі ознаки.

При цьому, посилаючись у постанові на те, що органом досудового слідства в обвинувальному висновку, зокрема не зазначено ознаки попередньої змови групи осіб та не взято до уваги суб?єктивну сторону злочинів, - суд першої інстанції вийшов за межі тих питань, які підлягають з?ясуванню під час попереднього розгляду справи і не можуть бути підставою для повернення прокурору кримінальної справи у порядку ст. 249-1 КПК України, який передбачає за собою тільки усунення недоліків обвинувального висновку, як-то: коли обвинувальний висновок не затверджено прокурором або затверджено тим прокурором, який не вправі був це зробити; коли обвинувачення викладене в обвинувальному висновку, істотно відрізняється від формулювання, наведеного в постанові про притягнення як обвинуваченого; коли в обвинувальному висновку не зазначені докази, що підтверджують пред?явлене обвинувачення або в ньому містяться посилання на докази, яких немає в справі; коли в обвинувальному висновку містяться висновки, що суперечать один одному.

Не виконав суд першої інстанції і вимогу кримінального-процесуального закону щодо того, що у разі повернення обвинувального висновку у постанові про повернення справи прокурору він мав зазначити, при здійснення яких саме процесуальних дій чи прийнятті яких саме процесуальних рішень прокурор допустив порушення закону і якого саме, з наведенням доводів на користь того, що ці порушення є суттєвими.

Отже, вказаних вимог кримінального-процесуального закону судом першої інстанції не дотримано, оскільки, приймаючи рішення про повернення справи прокурору в порядку ст. 249-1 КПК України 1960 року суд першої інстанції без розгляду справи по суті вдався до оцінки формулювання та обсягу пред?явленого обвинувачення, а також до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду при попередньому розгляді і не можуть бути підставами для повернення справи прокурору у порядку ст. 249-1 КПК України, ще і за тим, що викладення фактичних обставин та формулювання обвинувачення має відповідати і постанові про притягнення особи як обвинуваченого за результатами дослідження доказів, які вказують на вчинення певною особою злочину, - що можливо тільки при поверненні справи на додаткове розслідування у порядку ст. 246 КПК України 1960 року чи ст. 281 КПК України 1960 року з обов?язковою вказівкою щодо проведення необхідних слідчих дій.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи рішення про повернення справи прокурору у порядку ст. 249-1 КПК України 1960 року, суд у постанові не вказав, які ж суттєві порушення ст.ст. 228-232 КПК України 1960 року були допущені прокурором та у який спосіб можна їх усунути привикладені у обвинувальному висновку обставин того, відносно кого були погрози застосування насильства (потерпілого чи його близьких родичів), яка форма цих погроз, шляхом пошкодження майна чи його знищення, поєднані ці погрози були з вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, фактично направивши справу на додаткове розслідування - що є неприпустимим з огляду і на те, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 09.12.2019 рішення суду першої інстанції від 02.04.2019 про повернення досліджуваної справи прокурору для додаткового розслідування у порядку ст.ст. 244, 246 КПК України 1960 року скасовано з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, з посиланням і на те, що прокурор, у відповідності до вимог ст. 277 КПК України 1960 року, вправі змінити пред?явлене обвинувачення, а якщо така зміна обвинувачення не допускається, усі сумніви щодо доведеності винуватості особи мають тлумачитися на її користь.

За наведеним, постанова Макарівського районного суду Київської області від 30.06.2020 підлягає скасуванню з поверненням справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, зі стадії попереднього розгляду, у зв?язку з чим апеляція підлягає задоволенню.

Оскільки в апеляції прокурора не поставлено питання про безпідставну зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на підписку про невиїзд та повернення ОСОБА_9 грошових коштів, сплачених як заставу за обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів в цій частині постанову суду першої інстанції не переглядає на виконання вимог ч. 1 ст. 365 КПК України 1960 року.

Керуючись п.п. 11, 15 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року, ст.ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 30 червня 2020 року в частині повернення прокурору Кам?янець-Подільського району Хмельницької області кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 189 КК України - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд зі стадії попереднього розгляду.

В решті постанову залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3