Провадження №1-кп/127/586/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участюсекретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Вінниці кримінальне провадження № 0000694 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22.03.2012 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

17.12.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

28.02.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 близько 23:30 год. 28.03.2019 незаконно проник через паркан на територію тролейбусного депо комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» за адресою: місто Вінниця, вулиця Магістратська, 98, яка охоронялася. На вказаній території ОСОБА_4 помітив тролейбуси, всередині яких знаходяться маршрутні бокові вказівники, які належать Комунальному підприємству «Вінницька транспортна компанія». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаних вказівників.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, ОСОБА_4 через привідчинені передні двері, натиснувши на них рукою, проник до салону тролейбуса № 212, звідки взяв 8 маршрутних бокових вказівників, вартість яких згідно висновку експерта № 2826/19-21 від 22.04.2019 складає 343 гривень 36 копійок, та разом із ними намагався залишити місце події.

В подальшому під час залишення території тролейбусного депо ОСОБА_4 був помічений охоронником ОСОБА_6 , яка його затримала та доставила до приміщення контрольно-пропускного пункту тролейбусного депо.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте, не зміг розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого попереджено заподіяння КП «Вінницька транспортна компанія» матеріальної шкоди на суму 343 гривні 36 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю, при обставинах викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що він через паркан заліз на територію тролейбусного депо. На вказаній території він помітив тролейбуси та через привідчинені передні двері, проник до салону одного із тролейбусів, звідки взяв 8 маршрутних бокових вказівників. В подальшому під час залишення території тролейбусного депо його було помічено охоронником депо, яка його затримала та доставила до приміщення контрольно-пропускного пункту тролейбусного депо, після чого приїхали працівники поліції. Маршрутні вказівники хотів викрасти щоб здати їх в пункт прийому металобрухту. Просив суд суворо його не карати.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що в 2019 році вона працювала охоронником в КП «Вінницька транспортна компанія». В березні 2019 року, точної дати вона не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу, вона перебувала на своєму робочому місці та співробітник КП «Вінницька транспортна компанія», уходячи додому повідомив їй, що хтось ходить по території тролейбусного депо. Вона пішла перевірити та коли обходила територію їй на зустріч йшов хлопець з чимось в руках. Вона запитала в хлопця, що у нього в руках, він відповів, що вказівники які він взяв в одному із тролейбусів. Після цього, вона разом з хлопцем пройшли до приміщення контрольно-пропускного пункту тролейбусного депо, де і чекали працівників поліції, яких вона викликала. Вона впізнає обвинуваченого ОСОБА_4 як ту особу, що проникла на територію тролейбусного депо та намагалася викрасти маршрутні вказівники.

Крім показань самого обвинуваченого та свідка, його винуватість доводиться також зібраними в ході досудового розслідування та судового провадження, та дослідженими в судовому засіданні матеріалами даного кримінального провадження, а саме:
витягом з ЄРДР № 0000694;
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2019, згідно якого ОСОБА_6 просить прийняти міри до невідомої особи чоловічої статі, який 28.03.2019 близько 23 год. 30 хв. проник через паркан на територію Вінницького тролейбусного депо за адресою: АДРЕСА_2 , звідки з одного із тролейбусів намагався вчинити крадіжку 8 металевих пластин, які вказують номер та напрямок руху;

копією калькуляції вартості виготовлення маршрутного бокового вказівника № 228 від 29.03.2019;

висновком судово-товарознавчої експертизи № 2826/19-21 від 22.04.2019 відповідно до якого, ринкова вартість наданих на дослідження восьми маршрутних бокових вказівника з громадського транспорту з урахуванням зносу, станом на 28.03.2019, складала 343,36 грн.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд вважає, що докази, які підтверджують винуватість обвинуваченого є належними та допустимими, отриманими у рамках закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у справі існує сукупність наведених вище та досліджених судом допустимих прямих і непрямих доказів, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними та достатньо повно викривають обвинуваченого та аналізом наведених доказів підтверджено вчинення ОСОБА_4 зазначених об`єктивних дій, зміст яких свідчить про наявність умислу обвинуваченого на вчинення крадіжки, який він не зміг довести до кінця з підстав, що не залежали від його волі, що підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів та вважає їх достатніми для висновків про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації діям обвинуваченого.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є повне визнання винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового провадження не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, що являється особою виключно кримінальної спрямованості, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень, до нього застосовувались різні міри покарання, як звільнення від відбування покарання з іспитовим строком так і штраф, однак ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно довідки з КП ВОНД «Соціотерепія», ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку в даній установі не перебуває, згідно довідки з КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», ОСОБА_4 перебуває на консультативному обліку. Згідно стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи № 31 від 26.06.2020, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 є особою з розумовою відсталістю легкого ступеня із відхиленнями у поведінці (F70.8). В теперішній час ОСОБА_4 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує. Також суд приймає до уваги його вік, стан здоров`я, сімейні обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно досудової доповіді складеної на ОСОБА_4 , виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства у т.ч. окремих осіб.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції відповідної статті, оскільки тільки таке покарання, яке полягає в ізоляції від суспільства, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки, ОСОБА_4 засуджений 28.02.2018 Вінницьким міським судом Вінницької області та вчинив дане кримінальне правопорушення після ухвалення вищевказаного вироку, але до повного відбуття покарання за зазначеними вироком, а саме протягом іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання з урахуванням вимог ст.ст. 71, 72 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення ВВ КНДІСЕ судово-товарознавчої експертизи № 2826/19-21 від 22.04.2019 покласти на обвинуваченого, оскільки проведення експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368, 370, 371, 374, 395 КПК України та ст.ст. 15, 65, 71, 72, 185 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2018 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення ВВ КНДІСЕ судово-товарознавчої експертизи № 2826/19-21 від 22.04.2019 в сумі 314 (триста чотирнадцять) грн.00 коп.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2019 на 8 (вісім) маршрутних бокових вказівників (металевих пластин), як добровільно видав під час огляду місця події ОСОБА_4 скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 8 (вісім) маршрутних бокових вказівників (металевих пластин), переданих на зберігання, згідно квитанції № 2415, до камери зберігання речових доказів Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику Комунальному підприємству «Вінницька транспортна компанія».

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя