Справа № 464/4298/21
пр.№ 1-кп/464/391/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.07.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000320 від 06.05.2021 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнодлітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, тобто вчинив закінчений замах на крадіжку.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

ОСОБА_3 05.05.2021 близько 16:40 год., перебуваючи в магазині «Рукавичка», що по просп. Червоної Калини, 36 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі стелажу магазину «Рукавичка», що належить ТзОВ ТВК «Львівхолод» одну скляну банку червоної ікри «Шаланда» вагою 200 г вартістю 540,12 грн., одну металеву банку ікри лососевої «Северная» вагою 80 г вартістю 91,86 грн. та одну металеву ікри лососевої «Тихоокеанська» вагою 100 г вартістю 116,28 грн., дві з яких загорнув у шарф, а одну заховав в праву кишеню пальта, після чого, не оплативши вказаний товар, пройшов повз касову зону, намагаючись вийти із приміщення вказаного магазину. Однак, ОСОБА_3 не довів кримінальне правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охоронцем магазину «Рукавичка». Своїми протиправними діями ОСОБА_3 намагався заподіяти ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 748,26 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю та суду показав, що дійсно близько 17 год. 05.05.2021 він зайшов у магазин «Рукавичка», що по просп. Червоної Калини, 36 у м. Львові, де зі стелажу взяв 3 банки ікри, після чого, не оплативши за вказаний товар, пройшов повз касову зону, намагаючись вийти із приміщення вказаного магазину. Однак, був зупинений охоронцем магазину «Рукавичка», котрому повернув викрадений товар, та після чого з ним проводилия слідчі дії. У вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно, за такий вчинок йому дуже соромно, просить суворо не карати. Із матеріалами кримінального провадження ознайомлений, докази не оспорює, правильно розуміє обставини за яких його обвинувачено, та просить суд проводити скорочене судове слідство у справі.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання про проведення скороченого судового слідства підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення проступку, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Кваліфікуючи діяння ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 185 КК України, суб`єкт злочину підлягає кримінальній відповідальності за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Частиною 2 ст. 13 КК України передбачено, що незакінченим кримінальним правопорушенням є готування до кримінального правопорушення та замах на кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 15 КК України замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Частиною 2 вказаної норми передбачено, що замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

При цьому, згідно ст.16 КК України кримінальна відповідальність за готування до кримінального правопорушення і замах на кримінальне правопорушення настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчене кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на крадіжку чужого майна, перебуваючи в магазині, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв зі стелажу три банки ікри дві з яких загорнув у шарф, а одну заховав в праву кишеню пальта, після чого, не оплативши вказаний товар, пройшов повз касову зону, намагаючись вийти із викраденим товаром із приміщення вказаного магазину, однак не вчинив усіх дій, необхідних для розпорядження товаром, котрі вважав за потрібні, оскільки був зупинений охоронцем магазину «Рукавичка».

За таких обставин, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, тобто вчинив замах на крадіжку.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, є кримінальним проступком.

Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-20, 25), 15.05.2014 Сихівським районним судом м.Львова був засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, 07.06.2017 знятий з обліку, у зв`язку із закінченням іспитового строку (а.с21.) тобто, згідно ст. 89 КК України є особою, що не має судимості, з позитивною характеристикою (а.с.24) не працює, одружений, з середньою освітою, на обліках у диспансері КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ» та Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері не числиться (а.с.22-23), має на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с. 29-30).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, є визнання вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також положення ст.68 КК України, згідно з якою за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Таким чином, враховуючи мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні кримінального проступку, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, те, що він ніде не працює, має на утриманні двоє малолітніх дітей, те, що кримінальне правопорушення закінченим не було, відсутність збитків та матеріальних притензій зі сторони потерпілого, враховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд, реалізуючи принципи законності, справедливості, індивідуалізації, гуманності, необхідності і достатності покарання, при альтернативності санкції, приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України - у виді громадських робіт.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Так, майно, що було предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, а документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами визнано: DVD-R диск та одна скляна банка ікри «Шаланда» вагою 200 г, одна металева банка ікри «Северная» вагою 80 гта одну металева банка ікри «Тихоокеанська» вагою 100 г (а.с. 26-27).

На підставі викладеного, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ст.ст. 50, 65, КК України та керуючись, ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання - у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:
DVD диск з відефайлом залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000320 від 06.05.2021.
одна скляна банка ікри «Шаланда» вагою 200 г, одна металева банка ікри «Северная» вагою 80 гта одну металева банка ікри «Тихоокеанська» вагою 100 г повернути власникові ТзОВ ТВК «Львівхолод».

На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу..
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1