Справа № 385/723/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2021 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайвороні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000487 від 07.09.2018 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бандурове Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1, ч.2 ст. 185 КК України,
з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

27.08.2018 року, близько 20.45 год., ОСОБА_3 перебував по місцю свого проживання у АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
27.08.2018 року, близько 21 год., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, прийшов на територію домоволодіння, належного ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, упевнившись у відсутності сторонніх осіб, пройшов до подвір`я території домоволодіння з метою викрадення майна, належного ОСОБА_6 , звідки таємно викрав брухт чорного металу, загальною вагою 140 кг., вартістю 840 грн. з розрахунку 6 грн. за один кг.
Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_3 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викрадене майно переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив на зберігання у обраному ним місці.
28.08.2018 року, близько 20.00 год., ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме: оплатно передав свідкові ОСОБА_7 , яка не була обізнана у його злочинних діях, за що отримав грошові кошти в сумі 700 грн. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 840,00 грн., що становить середньоринкову вартість викраденого майна.
Крім того, 03.09.2018 року, близько 22.00 год., ОСОБА_3 перебував по місцю свого проживання у АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел, направлений на повторне таємне викрадення майна, належного ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
03.09.2018 року, близько 22 год. 10 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, прийшов на територію домоволодіння, належного ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, упевнившись у відсутності сторонніх осіб, достовірно знаючи обстановку території домоволодіння, пройшов до подвір`я території домоволодіння з метою таємного викрадення майна, належного ОСОБА_6 , звідки таємно повторно викрав брухт чорного металу, загальною вагою 160 кг, вартістю 960 грн. з розрахунку 6 грн. за один кг.
Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_3 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а викрадене майно переніс до тимчасової схованки, яка розташована в АДРЕСА_1 , неподалік сільського кладовища, де залишив на тимчасове зберігання.
03.09.2018 року, близько 22.50 год., ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме оплатно передав свідкові ОСОБА_7 , яка не була обізнана у його злочинних діях, за що отримав грошові кошти в сумі 800 грн. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 960,00 грн., що становить середньоринкову вартість викраденого майна.
Окрім цього, 06.09.2018 року, о 17.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_8 , де в цей час побачив, що вікно житлового будинку прибите дошкою. У цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житлового будинку, належного ОСОБА_8 , з метою знайти собі місце для відпочинку. З метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою незаконного проникнення до житлового будинку, належного ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, спрямованих на порушення недоторканості житла ОСОБА_3 , передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом демонтажу дерев`яної дошки, утворив отвір у вікні та незаконно проник до житлового будинку ОСОБА_8 .

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Додатково зазначив, що вчинив дані кримінальні правопорушення у зв`язку із важким матеріальним становищем. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій. Окрім цього, вказав, що шкода, заподіяна потерпілому ОСОБА_6 , повністю відшкодована.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутності. У заявах, кожен окремо, зазначили, що у них немає претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 . Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 ствердив, що матеріальна шкода йому відшкодована. Щодо обрання виду та міри покарання обвинуваченому, то в разі визнання його винуватим, потерпілі покладаються на розсуд суду.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.

За згодою сторін, згідно ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 162, ч.1, ч.2 ст. 185 КК України.

Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 162 КК України, оскільки такий вчинив незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Окрім цього, його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки такий вчинив таємне викрадання чужого майна (крадіжку).

Окрім цього, його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки такий вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме: кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 162 та ч.1 ст. 185 КК України, відносяться до кримінальних проступків, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України до нетяжкого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до досудової доповіді, складеної 17.06.2021 року начальником Гайворонського районного сектору з питань пробації Філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, результати оцінки правопорушника показали середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення або обмеження волі є можливим.

За положенням ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Ураховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі, ч.1 ст. 185 КК України - у виді громадських робіт, ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд при призначенні покарання обвинуваченому у виді громадських робіт, обмеження волі та позбавлення волі на певний строк бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень щодо призначення таких видів покарань за ч.3 ст. 56, ст. 61, ст. 63 КК України.

Призначене судом покарання у виді обмеження волі за ч.1 ст. 162 КК України, громадських робіт за ч.1 ст. 185 КК України та позбавлення волі за ч.2 ст. 185 КК України, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме поняттю та меті покарання.

Згідно із ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За умовами ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного та конкретних обставин справи, а саме визнання обвинуваченим своєї вини та висловлення жалю з приводу вчинених кримінальних правопорушень, відсутність претензій зі сторони потерпілих, відшкодування шкоди, позиції учасників кримінального провадження щодо відсутності необхідності реального відбування покарання, пов`язаного з позбавленням волі, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості кримінальних правопорушень та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

Обраний ОСОБА_3 захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку із звільненням останнього від реального відбування покарання у виді позбавлення волі слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання:

за ч.1 ст. 162 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

за ч.1 ст. 185 КК України 100 (сто) годин громадських робіт;

за ч.2 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення вол.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою - скасувати та звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду негайно.

Речові докази: 300 кг. брухту чорних металів, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1

18.06.2021