Справа № 521/7370/20
Номер провадження:1-кп/521/603/21
УХВАЛА
16 серпня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12
при розгляді у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінального провадження № 521/7370/20 по обвинуваченню ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , кожного окремо,
- у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294, ст. 392 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
12.05.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_20 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000516 від 27.05.2019 року відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 294, ст. 392 КК України.
02.09.2020 року, за наслідками підготовчого судового засідання, дане кримінальне провадження було призначене до розгляду по суті у Малиновському районному суді м. Одеси у відкритому судовому засіданні.
В ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження, судом, в порядку ст. 331 КПК України, були розглянуті клопотання прокурора, надані в передбачені КПК сторонам судового провадження строки, про продовження тримання під вартою обвинувачених, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 спливає 16.08.2021 року, а завершити судовий розгляд зазначеного кримінального провадження до визначеного строку з постановленням кінцевого рішення по справі не вбачається за можливе з об`єктивних причин, оскільки по справі не допитано велику кількість свідків, не досліджені письмові докази сторін кримінального провадження, не допитані обвинувачені.
В ході судового засідання прокурор підтримав подане ним клопотання та просив суд продовжити дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 на 60 діб посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та на обставини, які на думку прокурора свідчать про їх обґрунтованість тяжкість інкримінованих злочинів, дані про особи обвинувачених, значну матеріальну шкоду, завдану злочинами, наявність великої кількості потерпілих осіб та свідків, які не були допитані в ході судового розгляду, тощо.
Захисник ОСОБА_8 подав в судовому засіданні письмове клопотання, про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_19 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що сама по собі тяжкість обвинувачення не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_19 має міцні соціальні зв`язки, повністю відбув покарання за попереднім вироком, має постійне місце проживання. Також захисник висловив свою позицію щодо інших обвинувачених, і вважав що останні безпідставно перебувають під вартою, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотань прокурора.
Захисники ОСОБА_21 , ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , ОСОБА_6 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_10 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою у відношенні їх підзахисних та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою чи домашній арешт. При цьому захисники, кожен окремо, відмітили відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та відсутність з боку прокурора належного обґрунтування щодо оголошених ним ризиків.
Позицію обвинувачених суд позбавлений можливості заслухати у зв`язку з їх видаленням з зали судових засідань на підставі ухвали суду від 10.12.2020 року, постановленої в порядку ст. 330 КПК України, за систематичне порушення порядку в залі судових засідань та непідкоренні розпорядженням головуючого.
Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, надані прокурором характеризуючі матеріали на особи обвинувачених, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обвинувачуються у скоєнні злочинів, які, в тому числі, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за скоєння яких, за сукупністю злочинів, обвинуваченим у разі доведення їх вини загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.
Разом з цим, судом враховується, що тяжкість обвинувачення сама по собі, з урахуванням позиції ЄСПЛ не може бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
При цьому, з рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» вбачається, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою у відношенні кожного з обвинувачених суд також враховує вимоги ст. ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» (далі Конвенція) та положення, встановлені у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. При цьому, суд не встановлює зволікань з боку сторони обвинувачення в надані доказів, оскільки прокурором належним чином забезпечується хід судового процесу та виконання обов`язків прокурора з підтримки публічного обвинувачення у даному провадженні.
При цьому суд вважає за необхідне відмітити, що з урахуванням обставин даної справи, її суспільного резонансу, тривалість тримання обвинувачених під вартою, з урахуванням особливостей розгляду даного кримінального провадження, його тяжкості і складності, наявності великої кількості потерпілих та інших учасників, є розумною та виправданою, що у даному випадку свідчить про те, що інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтерес забезпечення права обвинувачених на свободу.
Зазначене свідчить про те, що тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченим, може свідчити на користь того, що ризик переховування обвинувачених від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).
Крім того, суд встановлює наявність іншого ризику скоєння іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК).
Вказаний ризик підтверджується наявністю судимостей у кожного з обвинувачених за умисні тяжкі злочини. Крім того, на користь обґрунтованості даного висновку свідчить те, що злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , у разі доведеності їх вини, були скоєні ними під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками суду які набрали законної сили.
Вирішуючи питання про наявність вказаного ризику стосовно всіх обвинувачених і кожного окремо, слід зазначити, що кожен з обвинувачених раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у більшості випадків за скоєння тяжких злочинів, що свідчить про стійкий та систематичний характер їх протиправної поведінки.
Судом також встановлена підстава, визначена в п.3 ч. 1 КПК України, а саме: можливість незаконного впливу обвинувачених на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки жоден з близько 50 осіб свідків на даний час не допитаний.
Крім цього судом також враховуються надані прокурором характеристики обвинувачених з місць відбування покарання та ув`язнення, згідно яких, по кожному з обвинувачених окремо, існує реальна можливість для висновків стороннього спостерігача про те, що обвинувачені негативно характеризуються, оскільки, кожен з них, має значну кількість стягнень, у тому числі непогашених, накладених за грубі порушення умов утримання.
Зазначені обставини, з урахуванням наявних у кожного обвинуваченого судимостей та інших даних про їх особи, у своїй сукупності, належним чином свідчать про небажання стати на шлях виправлення і перевиховання, та стійку спрямованість особистості кожного на нехтування елементарними правилами утримання під вартою, які застосовуються до осіб, що вчинили злочини та визнані вироками судів, які набрали законної сили, небезпечними для суспільства та громадян.
Зазначені висновки суду, також у повній мірі співвідносяться з виключно негативною поведінкою обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження у суді, а саме: агресивними діями щодо сторін кримінального провадження, нецензурною лайкою в залі суду, заподіянням собі тілесних ушкоджень та пошкодженням майна суду, непідкоренням вимогам головуючого, за вчинення чого, в подальшому, обвинувачені були видалені з зали судових засідань. Описана деструктивна поведінка обвинувачених, явним чином свідчить про направленість їх дій на не встановлення істини по справі, а на вчинення штучних перешкод при розгляді даного кримінального провадження в розумні строки у спосіб і за процедурою передбаченою КПК.
Також, при прийнятті рішення про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує і інші обставини відносно них, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан їх здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан; наявність постійного місця проживання чи його відсутність; значний розмір майнової шкоди завданий злочинами, характеристики особи.
Щодо доводів захисників про наявність у обвинувачених постійного місця проживання, а також наявності міцних соціальних зв`язків, а також наявності у обвинуваченого ОСОБА_13 малолітньої дитини, суд вважає, що зазначені обставини не виключають та не зменшують існування зазначених вище доведених стороною обвинувачення ризиків.
Вищезазначене, у своїй сукупності, свідчить про доцільність продовження терміну дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 та обмеження їх конституційних прав, що у даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ та інтересам суспільства.
Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою у відношенні кожного з обвинувачених, судом не встановлено.
Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин, тяжкості та суспільного резонансу інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 злочинів, а також зважаючи на заперечення їх захисників, враховуючи відсутність належним чином доведених обставин, які б перешкоджали можливості тримання зазначених осіб під вартою, суд дійшов висновку, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків обвинуваченими та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак, суд вважає що на даний час існують підстави для подальшого тримання під вартою кожного з обвинувачених.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала ґрунтовних гарантій зазначеного.
При розгляді даного кримінального провадження, а також зазначених клопотань прокурора, суд вважає за необхідне відмітити наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Положенням ч. 1 ст. 318 КПК України встановлено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.
З урахуванням зазначених правових позицій ЄСПЛ, суд вважає за необхідне констатувати наступне.
Ухвалою суду від 02.09.2020 року, за наслідками підготовчого судового засідання, дане кримінальне провадження було призначене до розгляду по суті у Малиновському районному суді м. Одеси.
Таким чином, в період з 02.09.2020 по теперішній час (16.08.2021), тобто за дев`ять місяців, по справі було призначено та проведено 26 судових засідань (дані з Д-3), тобто судові засідання відбувались (призначались), згідно зі встановленим та погодженим зі сторонами судового провадження графіком, у середньому один раз на 10 днів.
Зазначені дані, з урахуванням великої кількості учасників провадження: 7 захисників, група прокурорів, склад суду, а також з урахуванням навантаження на суд, захисників та прокурорів по іншим справам, свідчить про достатній, на думку суду, рівень організації судового процесу з метою розгляду справи в розумні строки.
Зазначені висновки суд робить виходячи з того, що призначати судові засідання частіше не представляється можливим у зв`язку з зайнятістю учасників судового провадження в інших процесах, та необхідністю надання прокурору та суду об`єктивно мінімального необхідного часу (відправка кореспонденції, судові виклики, телефонограми, СМС повідомлення, тощо), з метою забезпечення явки до суду потерпілих та свідків, більшість з яких проживає за межами м. Одеси та Одеської області.
Також суд вважає за необхідне відмітити складність даного кримінального провадження, велику кількість учасників, потерпілих та свідків, виклик та допит яких у суді здійснюється в умовах карантинних заходів та обмежень, задіяних внаслідок встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З зазначених причин, мали місце неодноразові відкладанні судових засідань внаслідок хвороб COVID-19 учасників судового провадження (наявні медичні довідки), участь яких є обов`язковою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 183,194, 331, 369-372, 376 КПК України, -
У Х В А Л И В :
У задоволені клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_19 з тримання під варти на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 14 жовтня 2021 року.
Копії ухвали направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та вручення обвинуваченим.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1