Справа № 314/2115/21
Провадження № 1-кс/314/891/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, дізнавача відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР за ст. 383 КК України,

за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла зазначена скарга .

Скарга обґрунтована тими обставинами, що внесено відомості про кримінальне провадження 0000650 за ч. 2 ст. 342 КК України на підставі рапорту УОАЗОР ГУНП 02.05.2021, невстановлена особа чинила опір поліцейським та керівнику ГО "Миротворець" ОСОБА_5 під час виконання службових обовязків, при цьому останній на думку скаржника показав неправдиві повідомлення про злочин про погрозу від нетверезих осіб, він не зустрічався 01,02 травня 2021 року з ним, скаржник в рамках цього провадження був допитаний як свідок, це все негативно впливає на репутацію скаржника.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, звернувши уваги на неприязнені відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Слідчий суддя, дослідивши надані заявником матеріали, встановив наступне.

Відповідно Положення від 30.06.2020 № 298 про ЄРДР, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявніст об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.Як вбачається із матеріалів скарги, таких даних немає.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному у неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точку зору допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, суд також враховує й правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка висловлена у пункті 6 Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 17.01.2017, відповідно до якої, розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Також, слід зауважити, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Відтак доводи скаржника про вчинення кримінального правопорушення ґрунтується на його особистих припущеннях про можливе вчинення протиправних дій та свідчить про суб`єктивне уявлення щодо правомірності чи неправомірності їх дій. Крім того суд звертає увагу на те ,що рішень по суті по провадженню 0000650 за ч. 2 ст. 342 КК України невиносилося, а тому внесення відомомстей за дійсною скаргою спричинило б вплив на обєктивний розгляд зазначеного провадження, що є недопустимим, оскільки під час розгляду скарги слідчим суддею не вирішується питання вини .

Таким чином, сам факт подання заяви про вчинення кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв і повідомлень є наявність в них фактичних даних, які вказують на ознаки кримінального правопорушення, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, КПК України, суд

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, дізнавача відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР за ст. 383 КК України - відмовити .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

25.05.2021