Справа № 347/1400/18
Провадження № 1-кп/347/13/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2021 м.Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

Головуючої-судді: ОСОБА_1

Секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисників обвинуваченого - адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого- адвоката : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000775 від 01.03.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , за ч.1 ст.140 КК України , -

в с т а н о в и в :

В провадженні Косівського районного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000775 від 01.03.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , за ч.1 ст.140 КК України.
В судовому засіданні захисниками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які представляють інтереси обвинуваченого ОСОБА_7 подано письмове клопотання про визнання очевидно недопустимим доказу - висновку експерта №98, що був проведений судово-медичним експертом Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_8 .
Обвинувачений підтримав клопотання захисників про визнання вказаного доказу очевидно недопустимим.
Прокурор заперечив клопотання, вважає доводи, викладені захисниками необгрунтованими.
Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_6 та потерпілий заперечили клопотання, просили в його задоволенні відмовити.
Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши зміст клопотання, вважає, що клопотання захисників обвинуваченого про визнання доказу очевидно недопустимим не підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.
За змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
При цьому системний аналіз ст.89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.
Існують також умовно недопустимі докази, допустимість чи недопустимість яких визначається судом у кожному конкретному випадку в залежності від встановлених обставин кримінального провадження. Саме тому, процесуальну конструкцію очевидна недопустимість доказу , слід розглядати крізь призму положень інституту доказового права у його нерозривному зв`язку з кримінально процесуальними правовідносинами.
За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи (2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.
Як вбачається зі змісту клопотання, як на підставу для визнання очевидно недопустимим доказу висновку експерта №98, що був проведений судово-медичним експертом Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , захисники обвинуваченого посилаються на те, що проведення судово-медичної експертизи одним експертом ( ОСОБА_8 ) є порушенням п.2.4.1 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи , затвердженої Наказом МОЗ України №6 від 17.05.1995 року, окрім того вказана експертиза була проведена до внесення відомостей в ЄРДР та без попередження експерта про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384, 385 КК України (завідомо неправдивий висновок експерта, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків).
Так, даючи оцінку доводам, викладених у клопотанні захисників, суд не вбачає очевидної недопустимості доказів та звертає увагу, що доводи, викладенні останніми підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.
Відповідно до ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
На час розгляду даного клопотання судовий розгляд кримінального провадження триває. Конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не наведено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
Керуючись ст.ст. 87, 89, 94, ч.2 ст.349 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
В задоволенні клопотання захисників адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що представляють інтереси обвинуваченого в цій справі - ОСОБА_7 за ч.1 ст.140 КК України, про визнання очевидно недопустимим доказу- висновку експерта №98, що був проведений судово-медичним експертом Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_8 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1