справа № 208/2101/20
№ провадження 1-кп/208/26/21
ВИРОК
Іменем України
29 квітня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000278 від 14.02.2020 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова Харківської області, громадянки України, маючої середню освіту, непрацюючої, маючої малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 21.09.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік 6 місяців;

- 28.02.2017 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.09.2015 року та призначено остаточно до відбуття покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
встановив:
12 лютого 2020 року приблизно о 18:30 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на території державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Михайла Грушевського, 214, у зв`язку з відбуванням покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, та знаходячись на першому поверсі приміщення чергової частини зазначеного закладу, де на той час також перебувала раніше знайома їй засуджена ОСОБА_7 , котра також на той час відбувала покарання у вигляді 7 років позбавлення волі за вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, з якою ОСОБА_4 розпочала сварку.

В ході сварки з ОСОБА_7 , у ОСОБА_4 виник раптовий умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, 12 лютого 2020 року приблизно о 18:40 год., ОСОБА_4 , знаходячись в коридорі на першому поверсі приміщення чергової частини державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Михайла Грушевського, 214, дочекавшись моменту, коли ОСОБА_7 почала йти в протилежному напрямку від ОСОБА_4 , при цьому повернулася спиною до останньої, ОСОБА_4 з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, наздогнала останню в отворі дверей, де встановлена металева решітка та знаходячись позаду неї умисно нанесла їй два удари правою рукою по задній потиличній частині голови таким чином, що ОСОБА_7 двічі отримала удари лобно-скроневої ділянку голови ліворуч об металеву решітку встановлену в отворі дверей, причинивши тим самим фізичного болю. Після отриманих ударів ОСОБА_7 повернулася обличчям до ОСОБА_4 , та остання продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , знаходячись навпроти останньої, умисно нанесла їй два удари кулаком правої руки в ліву частину голови останньої.

В результаті кримінально протиправних дій ОСОБА_4 , у ОСОБА_7 виявлено згідно висновку судово-медичної експертизи № 305-Е від 24.03.2020 року пошкодження у вигляді синців та садна на обличчі ліворуч - відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку не визнала, зазначила, що була провокація конфлікту з боку потерпілої, в подальшому потерпіла обмовила її під тиском адміністрації установи виконання покарань. Просила мінімальне покарання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_4 майже відбула призначене їй тривале покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, прохав з урахуванням приписів ст. 71, 72 КК України призначити підзахисній мінімальне можливе покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 надала до суду заяву про проведення судового провадження за її відсутності, цивільний позов нею не заявлено.

Незважаючи на невизнання провини обвинуваченою ОСОБА_4 , її вина у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку підтверджується наступними дослідженими в ході судового розгляду доказами:

- допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що перебувала у статусі засудженої у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)», 12.02.2020 року приблизно о 18:40 год. знаходилась у приміщенні чергової частини установи виконання покарань, чекаючи своєї черги на здійснення телефонного дзвінка, де у неї виник конфлікт із засудженою ОСОБА_4 , в ході якого остання штовхнула її у голову, внаслідок чого вона вдарилась головою об металеву решітку, після чого між ними зав`язалась бійка, в ході якої ОСОБА_4 завдала їй ударів по голові та тулубу, бійку розняли свідки події, в подальшому вона звернулась за медичною допомогою;

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що перебувала у статусі засудженої у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)», 12.02.2020 року приблизно о 18:40 год. знаходилась у приміщенні чергової частини установи виконання покарань, чекала своєї черги для телефонної розмови, почула, як між іншими засудженими - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник конфлікт, побачила, як ОСОБА_4 штовхнула ОСОБА_7 та остання вдарилась головою об двері, після чого ОСОБА_4 декілька разів вдарила ОСОБА_7 в ділянку обличчя, інша засуджена ОСОБА_9 розняла бійку;

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що перебувала у статусі засудженої у ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)», 12.02.2020 року приблизно о 18:40 год., поверталась після телефонної розмови з другого поверху чергової частини установи виконання покарань, почула крики, побачила, що засуджена ОСОБА_4 штовхнула засуджену ОСОБА_7 та нанесла їй декілька ударів в ділянку обличчя, вона підбігла до них та розняла бійку;

- допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що працює у медичній частині ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)», до частини звернулась засуджена ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями забоєм в ділянці лоба, вуха, стан був задовільним, діагноз забій м`яких тканин лоба з послідовним розвитком гематоми, ОСОБА_7 при огляді вказала, що вдарилась сама, в подальшому від працівників установи свідок дізналась, що мала місце бійка між засудженими;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.02.2020 року, згідно якого, потерпіла ОСОБА_7 прохала вжити заходів до засудженої ОСОБА_4 , яка 12.02.2020 року нанесла їй тілесні ушкодження у черговій частині ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)»;

- протоколом огляду місця події від 13.02.2020 року, яким встановлено місце вчинення кримінального проступку ділянка коридору чергової частини ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)», металева решітка дверного отвору;

- висновком судово-медичної експертизи № 305-Е від 24.03.2020 року, згідно якого, виявлені у потерпілої ОСОБА_7 пошкодження у вигляді синців та садна на обличчі ліворуч - відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки, виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів;

- протоколами проведення слідчих експериментів від 26.03.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , судово-медичного експерта ОСОБА_11 , якими встановлена послідовність дій обвинуваченої ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_7 , механізм завдання їй ударів, які відповідають показанням у судовому засіданні потерпілої та свідків;

- висновками судово-медичної експертизи № 326-Е, 327-Е від 26.03.2020 року, згідно яких, виявлені у потерпілої ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі ліворуч виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів, характерологічні властивості яких не відобразились, за механізмом утворення не суперечать механізму та взаємному розташуванню потерпілої та нападаючої, зазначеними у протоколах слідчих експериментів від 26.03.2020 року.

Наведені докази не суперечать та доповнюють один одного, будь-яких об`єктивних відомостей, що можуть вказувати на обмову обвинуваченої ОСОБА_4 , матеріали провадження не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, встановлена і доведена.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. 65 67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме - згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, класифікується як кримінальний проступок;

- особу винуватої, яка має непогашені судимості за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, проти життя та здоров`я особи, вчинила кримінальний проступок в установі виконання покарань, де характеризується негативно, має дисциплінарні стягнення, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, її соціальний та сімейний стан, а саме неперебування у шлюбі, наявність малолітньої дитини, яка, за змістом вироку Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 року, була присутня при зайнятті нею жебрацтвом, відносно дитини застосовувалось насильство, відсутність офіційного працевлаштування, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд позбавлений можливості врахувати як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченої, рецидив кримінальних правопорушень, незважаючи на вчинення нею кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи 12.02.2020 року за ч. 1 ст. 125 КК України, маючи при цьому непогашену судимість за злочин проти власності, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.09.2015 року.

Так, згідно ст. 34 КК України, рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

В той же час, згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Таким чином, в даному випадку рецидив злочинів в якості обставини, що обтяжує покарання, не мав місце, оскільки особа, маючи непогашену судимість за вчинення злочину проти власності, вчинила знову кримінальний проступок, а не злочин.

Враховуючи негативну характеристику обвинуваченої ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального правопорушення, неусвідомлення обвинуваченою своєї протиправної поведінки, відсутність каяття та вибачення перед потерпілою свідчать, що для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень слід направити її на виконання безоплатних суспільно корисних робіт, призначених в межах максимальної санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Обмежень щодо призначення даного виду покарання, передбачених ч. 3 ст. 56 КК України, матеріали кримінального провадження не містять.

Однак, враховуючи, що на день ухвалення вироку ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі, покарання за цим вироком має бути призначене з урахуванням приписів ст. 71, 72 КК України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Керуючись викладеним та ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк двісті (200) годин.

На підставі ч. 1 ст. 72 КК України, перевести менш суворий вид покарання, призначений цим вироком - двісті (200) годин громадських робіт у більш суворий вид покарання двадцять п`ять (25) днів позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_4 даним вироком суду, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 року у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців 25 (двадцять п`ять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня початку відбування покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 року 26 жовтня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1