КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

25 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2019 року,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_6
та засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2019 року задоволено клопотання в.о. начальника ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)» ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 14 днів.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що засуджений ОСОБА_7 з 20.01.2017 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)». По прибуттю в установу був працевлаштований на виробництві установи на ливарній дільниці. Від адміністрації установи отримав 5 заохочень правами начальника установи, 1 з них скасоване згідно вказівки Києво-Святошинської прокуратури від 19.06.2019 року № 608. Встановлений режим відбування покарання порушував, за що мав 2 стягнення, які погашені в установленому законом порядку. У відношенні до представників адміністрації установи поводить себе стримано. Участі у програмах диференційно-виховного впливу не приймає. Правил санітарної та особистої гігієни дотримується завжди. Має охайний зовнішній вигляд В колективі серед засуджених уживається, неконфліктний, підтримує стосунки з засудженими різних категорій. За характером спокійний, не конфліктний. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Соціально-корисні зв`язки підтримує з рідними шляхом листування. Вину у скоєному визнав.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник прокурора Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17.12.2019 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання виконувача обов`язків начальника ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, заступник прокурора області посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, на думку апелянта, висновок суду про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи.

Як зазначає апелянт, судом першої інстанції не були враховані обставини накладення на засудженого ОСОБА_7 2 стягнень за порушення вимог режиму відбування покарання, які накладено 26.06.2018 та 01.11.2018 за залишення робочого місця та порушення форми одягу.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в ДУ «Бучанська виправна колонія (№85)» працював епізодично, що, як вважає апелянт, не свідчить про його сумлінне ставлення до праці, оскільки, засуджений працював в травні 2017 року, з липня 2017 року по червень 2018 року, в серпні та жовтні 2018 року, в січні, березні та з травня по жовтень 2019 року. При цьому, з січня по квітень та у червні 2017 року, в липні, вересні та грудні 2018 року, а також в квітні 2019 року засуджений ОСОБА_7 взагалі не працював, і враховуючи періодичність працевлаштування та наявність стягнень, засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, як того вимагає ст. 81 КК України.

На думку апелянта, позитивна характеристика засудженого ОСОБА_7 за місцем відбування покарання та наявність заохочень, не можуть, самі по собі, свідчити про виправлення засудженого, адже сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку ст. 67 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Також, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а також не враховані попередні судимості ОСОБА_7 , який до цього п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності і в чотирьох випадках засуджувався до покарання у виді позбавлення волі. При цьому, після кожного засудження ОСОБА_7 належних висновків не робив та вчиняв нові тяжкі злочини, що жодним чином не свідчить про його виправлення.

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, як вказує прокурор, відсутні підстави однозначно стверджувати про доведення засудженим ОСОБА_7 свого виправлення, оскільки відбутий ним строк покарання хоча формально і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області та просив її задовольнити; пояснення засудженого, який заперечував проти задоволення скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог, передбачених ст. 81 КК України, головною умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не фактичне відбуття засудженим певного періоду строку покарання, який залежить від ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, в даному випадку це відбуття ОСОБА_7 не менше двох третин строку покарання, а наявність достатніх даних про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, розглядаючи клопотання установи відбування покарання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання суд повинен з`ясовувати не лише дані про особу засудженого та його ставлення до праці, а й ставлення останнього до вчиненого злочину, додержання ним вимог режиму протягом усього строку відбування покарання, участь у заходах виховного характеру, а також можливості, з урахуванням особистих даних, його адаптації у суспільстві після умовно-дострокового звільнення від покарання, в тому числі щодо працевлаштування.
Прийняте за наслідками розгляду клопотання судове рішення повинно містити мотиви, якими керувався суд при його ухваленні та дані, що стали підставою для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого, в даному випадку ОСОБА_7 , від подальшого відбування покарання.
Незважаючи на вищенаведене, Ірпінський міський суд Київської області, у своїй ухвалі від 17 грудня 2019 року, не навів ґрунтовних мотивів та підстав для задоволенняклопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за вироком Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року, оскільки, крім окремих даних, які наведені в характеристиці засудженого, в судовому рішенні відсутні достатні дані, які б дозволили зробити висновок про те, що останнійсумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зокрема, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі заступника прокурора Київської області, при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції були залишені без уваги не тільки дані про попередні судимості ОСОБА_7 , які свідчили про стійке небажання останнього ставати на шлях виправлення, а й дані про те, що під час відбування покарання в ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)»за вироком Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року, останній не завжди проявляв сумлінну поведінку, оскільки, як прямо зазначено в матеріалах, які характеризують його особу, порушував встановлений режим відбування покарання, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Крім того, не приймав участі у програмах диференційно-виховного впливу. Одне з п`яти заохочень, застосоване до засудженого 10.05.2019 року, було скасоване за вказівкою Києво-Святошинської прокуратури від 19.06.2019 року.
Зважаючи на ці та інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки навіть формулюючи свій висновок про можливість задоволення клопотання, суд першої інстанції послався лише на те, що, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання і чесним ставленням до праці довів своє виправлення, хоча, як дослівно зазначено в законі (ч. 2 ст. 81 КК), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а не чесним ставленням тільки до праці, довів своє виправлення.

Більш того, як встановлено під час апеляційного розгляду, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання, на підставі оскаржуваної ухвали, ОСОБА_7 до місця проживання, куди його було направлено з ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)», не прибув, про фактичне місце свого проживання та місце роботи правоохоронні органи не повідомив, внаслідок чого, протягом більш ніж одного року, суд апеляційної інстанції не міг розглянути апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області, через неявку засудженого, у зв`язку з чим 21 квітня 2021 року ОСОБА_7 було оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Київського апеляційного, а провадження за скаргою зупинено до розшуку засудженого.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для задоволення апеляційної скарги заступника прокурора Київської області, а тому, за наслідками її розгляду, вважає необхідним скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2019 рокута постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання в.о. начальника ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року, через відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 81 КК України, а саме достатніх даних, які б свідчили про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 17 грудня 2019 рокупро умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , від відбування покарання, призначеного вироком Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання в.о. начальника ДУ «Бучанська виправна колонія (№ 85)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Баришівського районного суду Київської області від 27 січня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 367/7132/19

Номер провадження : 11-кп/824/390/2021

Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1