ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/81/21 Справа № 712/8780/16-к Категорія: ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0002350 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2020, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, маючий на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Довге, Чернігівського району Запорізької області, громадянин України, українець, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 на користь держави витрати за проведення експертизи по 307, 86 гривень з кожного.

Цивільний позов, заявлений ДП «Черкаське будівельно монтажне управління» - залишено без розгляду.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.08.2020 ОСОБА_8 , та ОСОБА_11 визнано винуватими та засуджено за те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , в період часу з 09 год. 30 хв. до 10 год. 00 хв. 14.03.2016 року, діючи спільно за попередньою змовою між собою, перебуваючи на території Центрального матеріального складу ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління», що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Олени Теліги, 16, таємно, умисно, з корисливих мотивів, намагалися шляхом розпилювання демонтувати трубу сталеву Д - 219, середньозважена ринкова вартість на вторинному ринку якої згідно висновку експерта №4/681 від 21.04.2016 станом на 14.03.2016 могла складати 3292,72 грн. (згідно висновку експерта №4/811 від 03.06.2016, середньозважена ринкова вартість на вторинному ринку відрізку сталевої труби Д-219 довжиною 6,05м станом на 14.03.2016 могла становити 2213,44 грн., а відрізку сталевої труби Д-219 довжиною 2,95м станом на 14.03.2016 - 1079,28 грн.), яка перебуває на балансі ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління», та в подальшому таємно заволодіти нею, після чого були зупинені працівниками охорони ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління», тобто всі дії ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця, не були закінчені з причин, що не залежали від їх волі.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 подали спільну апеляційну скаргу в якій, вважаючи вирок суду незаконним, просили вирок щодо ОСОБА_8 скасувати через невідповідність висновків суду , викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а кримінальне провадження № 0002350 від 15.03.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. КПК України закрити за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу злочину.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що у вироку не вказано якою частиною металевої труби мали намір заволодіти обвинувачені та не встановлено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що впливає на кваліфікацію дій винних осіб.

Судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення повторної товарознавчої експертизи, визнання доказів недопустимими, що свідчить про неповноту судового слідства та ухвалення вироку на припущеннях.

Слідчим порушено право на захист, зокрема не було надано доступ до матеріалів кримінального провадження по завершенню досудового розслідування, що є порушенням ч. 12 ст. 290 КК України.

Як органом досудового розслідування, так і судом, не встановлено згідно яких документів частина труби належить ДП «ЧБМУ», не встановлено доказів перебування її на балансі у цьому підприємстві , причину зберігання труби на відкритій території з вільним доступом сторонніх осіб колишнього Черкаського військового гарнізону.

Вина ОСОБА_8 та ОСОБА_11 є недоведеною, вирок суду ґрунтується на припущеннях, на неналежних і недопустимих доказах.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу , яка за своїм змістом є аналогічною апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 ..

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , вважаючи вирок суду незаконним, просила вирок щодо ОСОБА_11 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про України про кримінальну відповідальність, та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_11 складу злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану ними спільну апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , просили вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутності в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України; думку захисника ОСОБА_10 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та спільну апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_9 , просила їх задовольнити, вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутності в діянні ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України; думку прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 , просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до висновку, що вони до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вони засуджені, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 за ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України є вірною.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за яке вони засуджені місцевим судом, їх винуватість у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами, а саме:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , даними в суді першої інстанції, згідно яких останній не заперечував факту намагання заволодіння металевою трубою, показав, що в 2016 році, проходячи повз полігону, побачив дві металеві труби, вважав, що вони нікому не належать, оскільки перебувають на полігоні близько 12 років, територія полігону не огороджена парканом. 14.03.20216 він разом з ОСОБА_11 , прийшли на вказану територію, де почали розпилювати трубу, проте пилка зламалася, тому вони пішли звідти. Коли відійшли близько 100 метрів, їх наздогнали двоє чоловіків та намагалися затримати, але він втік.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 пояснив , що він разом з ОСОБА_11 намагалися перепиляти металеву трубу за допомогою пилки по залізу, щоб заволодіти нею, вважаючи, що труби нікому не належать, але оскільки пилка затупилася вони перепиляти трубу не змогли, та зрозуміли, що самостійно забрати її не зможуть, через значну вагу.

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 , даними в суді першої інстанції, згідно яких останній, хоча і не визнав свою винуватість, однак не заперечував факту розпилу металевих труб, з метою забрати їх собі та покращити скрутне матеріальне становище. Зазначав, що труб вони не викрадали, лише хотіли відпиляти частину труби, свій намір до кінця не довели, оскільки зламалася пилка, яку він викинув у траву, тому вони пішли з місця події, але їх наздогнали два чоловіки, які представилися охоронниками та намагалися затримати;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , даними в суді першої інстанції, згідно яких 14.03.2016 працівники охорони йому повідомили, що на території ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління» затримано одного чоловіка, а інший чоловік втік, які намагалися викрасти трубу, проте не встигли цього зробити, так як були помічені охороною. Прийшовши на місце пригоди - побачив немолодого чоловіка, розпиляну трубу та ножівку по металу;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , даними в суді першої інстанції , згідно яких в 2016 році, йому як директору на той час ЧБМУ повідомили про те, що з території складу, який охоронявся, дві особи намагалися здійснити крадіжку труби. Труба перебувала на території складу, біля складського приміщення, яка охоронялася. На дану територію у підприємства є план, відведена земельна ділянка, а також установчі документи. Крім того, є акт постійного користування від Міністерства оборони, є межі ділянки та кадастровий номер. Огорожа стоїть частково, обмежувальні знаки були на території військової частини, так як їх територія суміжна з нею. Труба свою вартість не втрачає, переходячи в металобрухт, вартість також може бути 2 000 грн.;

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 показав, що територія, з якої намагалися викрасти труби, хоча і не була огороджена, однак охоронялася.

Про те, що територія на якій знаходилися труби перебувала під охороною вказували свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , допитані судом першої інстанції.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , даними в суді першої інстанції, згідно яких він працював слідчим у Черкаському відділі поліції. Весною 2016 року ним проводився огляд місця події по даному факту. В ході огляду була виявлена труба з порізами, а біля неї - пилка. Труба знаходилася біля приміщення складу, територія охоронялася;

- даними протоколу огляду місця події від 14.03.2016 та фототаблиць до нього, згідно яких, в ході огляду території, належної ДП «ЧБМУ», виявлено перерізані металеві труби (а.м.к.п.6-10)

- даними протоколу огляду місця події від 14.04.2015 з фототаблицею до нього, згідно яких, в ході огляду проведеного на території, належної ДП «ЧБМУ», виявлено металеві труби з перерізом, предмет зовні схожий на пилку, який був вилучений. Також зафіксовано металеві труби, детальний знімок місця перерізу металевої труби, стінки металевої труби (а.м.к.п 59-69);

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що труби, зображені на фототаблицях до протоколів огляду місця події від 14.03.2016 та від 14.04.2015, є саме тими трубами, які він та ОСОБА_11 намагалися розпиляти та якими хотіли заволодіти. Щодо пилки, зафіксованої на фототаблиці до протоколу огляду місця події від 14.04.2015, пояснив, що вона схожа на ту пилку, яку використовували він та ОСОБА_11 для розпилювання труби;

- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 13.04.2016, згідно яких ОСОБА_18 впізнав на фотознімку № 4 ОСОБА_8 та відповідно на фотознімку № 2 ОСОБА_11 ( а.м.к.п. 47-49, 50-52);

- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання, згідно яких ОСОБА_19 впізнав на фотознімку № 3 ОСОБА_11 та відповідно на фотозмку № 1 ОСОБА_8 ( а.м.к.п. 53-55);

- даними висновку товарознавчої експертизи №4/681 від 21.04.2016, згідно якого ринкова вартість досліджуваної сталевої труби Д 219 на вторинному ринку могла становити 3292,72 грн.( а.м.к.п.75-78);

- даними висновку товарознавчої експертизи №4/811 від 03.06.2016, згідно якого середньозважена ринкова вартість досліджуваних відрізків сталевої труби Д 219 на вторинному ринку могла становити станом на 14.03.2016: відрізок 6,05м-2213,44 грн.; відрізок 2,95м- 1079,28 грн.( а.м.к.п.110-113);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2016 року та відеозапису до нього, під час якого свідок ОСОБА_19 пояснив, як затримував двох осіб, коли останні намагалися викрасти частину труби (а.м.к.п. 145-146);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 21.06.2016 року, під час якого свідок ОСОБА_18 відтворив події від 14.03.2016 року (а.м.к.п. 147-148);

- копією технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна (а.м.к.п. 164-182);

- даними інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління», де зазначена вартість труби Д219 ( а.м.к.п.186-190).

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, за який вони засуджені, і їх дії за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг адвокатів та обвинуваченого ОСОБА_8 щодо відсутності достатніх та допустимих доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 інкримінованого їм кримінального правопорушення, оскільки матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів, які спростовують такі твердження апелянтів.

Допитані в судовому засіданні районного суду обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не заперечували того, що намагалися розпиляти трубу з метою її привласнення. Їх покази в частині, що вони не знали про належність труб ДП «Черкаське будівельно монтажне управління», та що територія знаходиться під охороною, не звільняє їх від відповідальності.

Предметом злочинів проти власності є, як правило, майно, яке має вартість, ціну і перебуває у чужій для винної особи власності.

Закон визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення такого майна - таємність.

Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Як правило крадіжка вчинюється за відсутності будь-яких осіб (власників, володільців майна, осіб, під охороною яких воно перебуває, очевидців тощо).

Частина 3 ст. 15 КК України визначає, що замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Притаманна замаху з об`єктивної сторони незавершеність посягання виражається у відсутності однієї чи декількох ознак, передбачених відповідною нормою Особливої частини КК України.

Характерна для замаху незавершеність об`єктивної сторони злочину є вимушеною, коли особа не доводить злочин до кінця не за власною ініціативою, а з причин, які не залежать від її волі. Під такими причинами потрібно розуміти різноманітні обставини як об`єктивного, так і суб`єктивного характеру, які зашкодили закінчити злочин всупереч докладеним зусиллям особи (наприклад, активний опір потерпілого, недосконалість знарядь злочину, недостатність фізичних сил чи досвіду, невміння користуватись зброєю або її несправність, затримання злочинця тощо).

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не довели свій умисел на таємне викраденення чужого майна до кінця не через відмову від вчинення кримінального правопорушення, а через обставини, які зашкодили закінчити злочин всупереч докладеним зусиллям ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а саме через те, що затупилася пилка за допомогою якої вони розпилювали трубу, і вони були зупинені працівниками охорони ДП «ЧБМУ», тому підстави вважати, що обвинувачені добровільно відмовились від вчинення кримінального правопорушення, що на думку апелянтів виключає кримінальну відповідальність, у колегії суддів відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи захисника ОСОБА_9 про те, що в матеріалах справи відсутні докази, перебування труби на балансі підприємства, не встановлена вартість труби, яку намагалися викрасти обвинувачені, спростовуються інвентаризаційним описом товарно-матеріальних цінностей ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління», який підписаний членами інвентаризаційної комісії та завірений печаткою підприємства та висновками товарознавчих експертиз.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна ділянка за адресою АДРЕСА_3 належить ЦМС ДП «Черкаське будівельно монтажне управління». З інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей ДП «Черкаське будівельно монтажне управління» від 01.10.2014 вбачається, що серед іншого майна наявна (п.191) труба Д-219м.

В ході досудового розслідування було проведено товарознавчі експертизи № 4/681 від 21.04.2016 та № 4/811 від 03.06.2016, якими визначена вартість як цілої труби Д-219 та і її відрізків, станом на 14.03.2016, відрізок 6,05м-2213,44 грн.; відрізок 2,95м- 1079,28 грн.( а.м.к.п.110-113). Експерт ОСОБА_20 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, за надання завідомо неправдивого висновку експерта.

Науковість та обґрунтованість висновку експертизи, додержання вимог кримінального процесуального закону при проведенні експертних досліджень, а також компетентність експерта сумнівів не викликає, в зв`язку з чим у суду першої інстанції були відсутні підстави для визнання вказаних експертиз недопустимими доказами.

Доводи захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_21 про те, що протокол огляду місця події від 14.03.2016 року не є допустимим доказом, оскільки проведений без участі понятих, є необгрунтованими.

Відповідно ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.

Отже участь понятих при огляді місця події не є обов`язковою.

Посилання апелянтів на те, що протокол огляду місця події від 14.04.2015 є недопустимим доказом, оскільки він проведений за рік до вчинення злочину у 2016 році, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки зазначення в даті - 2015 рік є технічною опискою.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень ст. 290 КПК України, допущених в ході досудового розслідування, які б слугували підставами для скасування вироку суду.

За результатами апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено порушень вимог ст.ст. 22,94 370, 374 КПК України, як про це зазначають апелянти в своїх апеляційних скаргах, оскільки вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, надано оцінку всім зібраним доказам та обставинам кримінального провадження, з точки зору належності допустимості та взаємозв`язку.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування вироку у зв`язку невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень, передбачених ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції підтверджуються дослідженими доказами та доводять винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину, а апелянтами не наведено підстав , з передбачених наведеною вище статтею , які б дозволили дійти висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянтів про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, оскільки у відповідності до положень ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В результаті апеляційного перегляду судового рішення, колегією суддів не встановлено таких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, порушень, передбачених ч.2 ст.412 КПК України, які є безумовною підставою для скасування рішення суду, - апелянтами не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених органом досудового розслідування, які б слугували підставами для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України визначено найбільш суворий вид покарання у виді 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 12 КК України цей злочин віднесено до нетяжкого злочину.

Крім того, під час звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити особу лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з моменту вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, тобто з 14 березня 2016 року і до дня розгляду кримінального провадження в апеляційному суді (до 15.03.2021), минуло п`ять років.

Оскільки на момент апеляційного розгляду закінчилися строки давності, тому слід звільнити обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_8 від призначеного судом першої інстанції покарання на підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.08.2020 підлягає залишенню без змін, а обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_8 слід звільнити від призначеного покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_11 залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 - без задоволення.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 та ОСОБА_11 від призначеного судом першої інстанції покарання, в зв`язку з закінченням строків давності.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді