Справа № 492/1484/19
Провадження № 1-кп/492/8/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000186 від 06.06.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.01.2003 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до 3 років позбавлення волі;

- 11.03.2003 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч. 2 ст. 121 КК України 1960 року до 9 років позбавлення волі;

- 11.06.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 19.05.2016 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

-20.03.2017 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 01.04.2019 року умовно-достроково, не відбутий строк 9 місяців 28 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується.

1.Обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні надійшов до Арцизького районного суду Одеської області 27 серпня 2019 року, ухвалою від 28 серпня 2019 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. ст. 314 - 315 КПК.

Встановлені судом обставини.

2.У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 залишив вирішення питання щодо повернення обвинувального акту на підставі п/п. 5 п. 4 Розділу ІІ Закону від 22.11.2018 р. на розсуд суду. Також прокурор просив розглянути клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На обґрунтування якого зазначено, що в підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся, причину своєї неявки суду не повідомляв. Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з його повторною неявкою у судові засідання та не повідомлення про причини неприбуття, судом застосовувався примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_4 та неодноразово судом постановлювались ухвали про дозвіл на його затримання з метою приводу до Арцизького районного суду Одеської області, що свідчить про наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме: ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 переховується від суду, а тому є всі підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід та пояснив суду, що йому було відомо, що кримінальне провадження відносно нього перебуває у суді, однак, він переховувався від суду, оскільки боявся, що його візьмуть під варту. Також обвинувачений повідомив, що у нього не має постійного місця проживання.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява потерпілого про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілого не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд дійшов висновку про можливість його проведення без його участі.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

3.Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку, що він на підставі п/п. 5 п. 4 Розділу ІІ Закону від 22.11.2018 р. підлягає поверненню прокурору.

4.Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

5.Згідно положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

6.01 липня 2020 року набрав чинності Закон від 22.11.2018 р. Розділом ІІ вказаного Закону встановлені прикінцеві та перехідні положення його застосування, які відповідно до наведеної ст. 1 КПК також складають кримінальне процесуальне законодавство України. Підпунктом 5 п. 4 Розділу ІІ вказаного Закону встановлено, що з дня набрання ним чинності обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК.

7.Отже, саме формулювання вказаного положення Закону від 22.11.2018 р. свідчить про те, що воно є імперативним та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Саме тому суд дійшов висновку про можливість вирішити питання про повернення прокурору обвинувального акта відносно обвинуваченого ОСОБА_4 для його внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК.

8.Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК в редакції Закону від 22.11.2018 р. кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

9. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України.

Частиною 1 ст. 357 КК передбачена відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах, яке карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, - карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк (ч. 2 ст. 185 КК України).

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617- VIII) визначено як кримінальний проступок щодо якого передбачено особливий порядок здійснення досудового розслідування та судового розгляду.

Згідно п. 5 абзацу 4 Розділу II Закону обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

10. Як видно з обвинувального акта, ОСОБА_4 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, який визначений з 01.07.2020 року як кримінальний проступок.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що обвинувальний акт надійшов до суду 27 серпня 2019 року та містить злочин, що визначений як кримінальний проступок, обвинувальний акт не призначено до судового розгляду, а тому, як вважає суд, підлягає поверненню прокурору, згідно п. 5 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону України, для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

11.Хоча обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні і надійшов до суду 27 серпня 2019 року, тобто до набрання чинності Законом від 22.11.2018 р., але станом на 01 липня 2020 року (момент набрання чинності Законом від 22.11.2018 р.) не призначений до судового розгляду.

12.Отже, враховуючи, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України, що визначений як кримінальний проступок, направлений до суду до набрання чинності Законом від 22.11.2018 р. і не призначений на момент набрання ним чинності до судового розгляду, то він в силу імперативних положень наведеного п/п. 5 п. 4 Розділу ІІ Закону від 22.11.2018 р. підлягає поверненню прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК.

Частиною 1 ст. 334 КПК, передбачено, що матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються (ч. 2 ст. 217 КПК України, в редакції Закону № 2617-VIII).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

13.Зважаючи на наведене, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України слід повернути прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України та подальшого вирішення питання про можливість об`єднання в одне провадження матеріалів досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину інкримінованого особі.

Згідно п. 3 абзацу 4 Розділу II Закону, у кримінальних провадженнях за сукупністю злочинів, один або декілька з яких визначені як кримінальні проступки, в яких до набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене частиною другою статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий за погодженням із прокурором виділяє в окреме провадження матеріали щодо кримінального проступку, якщо це можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду, та здійснює дізнання в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України. Кримінальне провадження щодо злочину продовжує здійснюватися в порядку, визначеному цим Кодексом.

Крім того, слід відзначити, що процедури судового розгляду щодо злочину і кримінального проступку, відповідно до положень КПК України, мають істотні розбіжності і регламентовані різними главами КПК України.

14.Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК України. Вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тобто, запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора, при вирішенні питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд з врахуванням наведених вище вимог закону, доводів учасників судового провадження, виходячи з конкретних обставин справи, характеру інкримінованих останньому діянь, з врахуванням і того, що ОСОБА_4 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років; з врахуванням і соціальних зв`язків ОСОБА_4 , який виявляє низьку соціальну адаптацію, оскільки до затримання не був працевлаштований, не мав стабільного доходу для існування та стійких соціальних зв`язків, немає постійного місця проживання, з врахуванням того, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, що свідчить про його стійку асоціальну позицію, з врахуванням того, що ОСОБА_4 тривалий час переховувався від слідства та суду, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі буде мати можливість переховуватись від суду, суд вважає, що продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду зважаючи на тяжкість санкції статті за пред`явленим йому обвинуваченням; вчинення іншого кримінального правопорушення, тиск на свідків. Зазначені обставини свідчать також про наявність обґрунтованої підозри у можливості продовження кримінальної протиправної поведінки обвинуваченим, що є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Встановлені судом ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Таким чином, з врахуванням вимог ст. 183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з врахуванням вищенаведеного, суд на даний час розгляду справи, в судовому засіданні не вбачає підстав для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу і вважає що слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , строком на 60 діб, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

За переконанням суду застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить його належну процесуальну поведінку і уникнення ризиків наведених вище, перешкоджання і завершення розгляду кримінального провадження в суді.

За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, враховуючи, що передбачені ст. 177 КПК України та доведені у даному кримінальному провадженні ризики не знизились і не відпали, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у подальшому триманні обвинуваченого під вартою, що переважає над його особистими інтересами, та жоден більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 .

15.Відповідно до припису п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», з 01 січня прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 270 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, в межах розміру, визначеного п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, главою 18, ст. ст. 182 - 185, 314 - 316, 331, 369 - 372 КПК України, п/п. 5 п. 4 Розділу ІІ Закону від 22.11.2018 р., суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, повернути прокурору Білгород Дністровської місцевої прокуратури для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК.

Клопотання прокурора Білгород Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», з моменту затримання, тобто з 26 лютого 2021 року до 26 квітня 2021 року включно, з визначенням застави в розмірі десяти розмірів прожиткових мінімумах для працездатних осіб, що становить 22700 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти негайно після внесення застави у вказаному розмірі.

У разі внесення обвинуваченим визначеного судом розміру застави, покласти на ОСОБА_4 строком на 60 діб наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою закінчується 26 квітня 2021 року.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії ухвали, через Арцизький районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для виконання.

Повний текст ухвали суду складено 01 березня 2021 року.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1
Одеської області