Ухвала
17 травня 2021 року
м. Київ

справа №185/5100/20
провадження № 51-2444ск21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року і

ВСТАНОВИВ:

Засуджений, не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, ухваленим щодо нього, звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.
Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та встановив, що її подано із порушенням пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 названої статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги засуджений зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не розглянув його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Водночас із долучених до касаційної скарги судових рішень видно, що вирок місцевого суду переглядався в апеляційному порядку та ухвалою апеляційного суду від 21 квітня 2021 року був залишений без змін.
Разом з тим засуджений оскаржує у касаційному порядку лише вирок суду першої інстанції, однак в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі засуджений не зазначає в чому саме полягає його незаконність та необґрунтованість згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК і доводи на обґрунтування цього. Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції можуть бути: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Отже, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування судових рішень та належним чином аргументувати свої доводи.
Засудженому також необхідно на виконання положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК зазначити конкретну вимогу до суду касаційної інстанції з врахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 436 КПК. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Поряд з цим зазначена засудженим вимога про пом`якшення вироку місцевого суду не відповідає положенням ст. 436 КПК, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. З касаційної скарги не вбачається, яке рішення має ухвалити касаційний суд стосовно ухвали апеляційного суду, що позбавляє можливості належно визначитись з предметом оскарження.

З урахуванням наведеного засудженому слід конкретизувати, яке саме судове рішення він оскаржує, зазначити вимогу щодо оскаржуваного судового рішення, яка б узгоджувалася з положеннями ст. 436 КПК, обґрунтувати її з урахуванням положень ч. 1 ст. 438 цього ж Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка особи щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати засудженому.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3