Справа № 487/3104/20
Провадження № 1-кс/487/2025/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2021 року місто Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району міста Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 26.05.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.09.2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000408, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою, в якій просила скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 26.05.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.09.2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000408, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, у зв`язку із неповнотою проведення досудового розслідування, передчасністю та необґрунтованістю винесеної постанови та невідповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала скаргу та наполягала на її задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту пред`явлених вимог.
Слідчий у судове засідання не з`явилася, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Згідно листа ТУ ДБР у м. Миколаєві забезпечити участь слідчого ОСОБА_5 не виявляється за можливе у зв`язку з її звільненням. Надано матеріали кримінального провадження №0000408.
Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000408, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню за №0000408 від 09.09.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 09.09.2013 року прокурор відділу прокуратури Одеської області прийняв заяву про вчинене кримінальне правопорушення від громадянина Польщі ОСОБА_4 , який повідомив, що 24.12.2012 року на території Приморського районного суду міста Одеси невстановленою особою умисно, з метою залякування, було завдано побоїв громадянину ОСОБА_4 Побиття потерпілий пов`язує з фактом публікації у ЗМІ інформації щодо Одеського слідчого ізолятору. Так, ОСОБА_4 повідомив, що 24.12.2012 року в спецавтомобілі конвойної служби міліції, призначеному для перевезення слідчо-арештованих осіб, на території Приморського районного суду міста Одеси йому спричинено тілесні ушкодження.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування неодноразово приймалися рішення про закриття кримінального провадження, які були скасовані у встановленому законом порядку.
Востаннє, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 13.02.2020 року було скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_6 від 27.06.2019 року про закриття кримінального провадження №0000408 від 09.09.2013 року.
Підставою для скасування стало не виконання в повному обсязі вказівок, зазначених в ухвалах слідчих суддів Приморського районного суду міста Одеси, а також вказівок прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 16.05.2018 року.
Після скасування постанови про закриття кримінального провадження від 27.06.2019 року постановою прокурора від 11.03.2020 року визначено підслідність за ТУ ДБР у м. Миколаєві.
24.03.2020 року слідчою ТУ ДБР у м. Миколаєві надіслано до прокуратури Одеської області повідомлення про початок досудового розслідування.
Жодної слідчої (розшукової) дії ТУ ДБР у м. Миколаєві вчинено не було.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 26.05.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито кримінальне провадження, відомості про яке 09.09.2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000408, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України.
Разом з цим перевіркою матеріалів встановлено, що слідчим не було усунуто підстави, з яких слідчим суддею було скасовано попередню постанову про закриття кримінального провадження, в тому числі в повному обсязі не виконані вказівки, зазначені в ухвалах слідчих суддів Приморського районного суду міста Одеси, а також у вказівках прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 від 16.05.2018 року.
В ході допиту потерпілий ОСОБА_4 прямо вказував на осіб, причетних до заподіяння йому побоїв, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.140-143 т. 1). За змістом оскаржуваної постанови слідчим було надано доручення до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області щодо встановлення місцезнаходження громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проте відповідно до рапорту оперуповноваженого Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проведені розшукові заходи результатів не дали.
Перевіркою матеріалів встановлено, що з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 20.06.2018 року слідчим було надано доручення до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (а.с. 178 т. 1). На виконання вказаного доручення 08.08.2018 року надішли матеріали. Так, згідно рапорту оперуповноваженого Приморського ВП в м. Одесі було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 (адреса прокуратури Одеської області) ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не проживають, їх місцезнаходження невідомо (а.с. 194 т. 1). Згідно рапорту оперуповноваженого Приморського ВП в м. Одесі було встановлено, що за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не проживають, їх місцезнаходження невідомо. Також встановлено, що ОСОБА_8 перебуває у розшуку за ст. 115 КК України РД №008168.
Дані про вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 після 08.08.2018 року, незважаючи на неодноразове скасування постанов про закриття кримінального провадження з цих підстав, в матеріалах кримінального провадження відсутні.
За такого, на даній стадії не можна погодитися із висновком слідчого, наведеним в оскаржуваній постанові, про вжиття органом досудового розслідування вичерпних заходів для виконання вказівок прокурора та слідчого судді.
Крім того, в оскаржуваній постанові на надано оцінку показам ОСОБА_4 та ОСОБА_10 у взаємозв`язку з сукупністю інших зібраних доказів у кримінальному провадженні.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не було всебічно, повно й неупереджено досліджено всі обставин кримінального провадження з наданням належної правової оцінки, отже оскаржувана постанова є передчасною та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 7-9, 40, 91-94, 110, 220, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 26.05.2020 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 09.09.2013 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000408, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали оголошено 07.05.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1