Справа № 676/4380/21
Провадження № 1-кс/676/1187/21
УХВАЛА
23 липня 2021 року м. Кам`янець-Подільський
В судовому засіданні слідчий просив задоволити клопотання.
Представник Чемеровецької селищної ради ОСОБА_4 не з`явився в судове засідання, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності.
Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В силу приписів ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З поданого клопотання слідчого та долучених до нього матеріалів неможливо встановити чи визнана належним чином вказана земельна ділянка речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому, на думку слідчого судді, застосування зазначеного у клопотанні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не вбачається необхідним та виправданим, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що вказана земельна ділянка є об`єктом кримінального правопорушення, та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, з чого випливає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, -
Копію ухвали вручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до апеляційного суду.

Слідчий суддя