Провадження № 11-кп/4820/474/21
Справа № 686/3325/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003466 від 19 грудня 2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, з середньою освітою, не працює, одруженого, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області:
-22 лютого 2012 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
-01 вересня 2015 року за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ст.ст.69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
звільненого з установи відбування покарань 28 березня 2019 року по відбуттю строку покарання,
визнано винуватим за ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Початок строку відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 20 000 грн. заподіяної моральної шкоди.
У решті позову відмовлено.
За вироком суду, 29 листопада 2020 року близько 16 год 30 хв біля приміщення будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в обличчя, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми лівої половини лицевого черепа з тілесними ушкодженнями у вигляді: лінійного перелому зовнішньої стінки лівої орбіти без зміщення уламків, лінійного перелому лівої виличної кістки без зміщення уламків, лінійного перелому нижньої стінки лівої орбіти зі зміщенням уламків, лінійних переломів передньої та зовнішньої стінок лівої гайморової пазухи верхньої щелепи зі зміщенням уламків у порожнину пазухи, які за своїм характером відносяться до категорії середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я за відсутністю небезпеки для життя.

ОСОБА_10 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просив вирок Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2021 року щодо нього змінити та призначити покарання без ізоляції від суспільства, бо призначене йому судом першої інстанції покарання є дуже суворим.
Посилався на те, що він повністю визнав свою вину у скоєному злочині, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

Зазначав, що у нього на утриманні є четверо неповнолітніх дітей, які потребують належного виховання і фінансової підтримки, а також він неофіційно працює та має постійне місце проживання.
На переконання апелянта, під час проведення досудового слідства йому запобіжний захід не обирався, він вчасно з`являвся до слідчого, прокурора та суду, не вчинив ні адміністративного, ні кримінального правопорушення.

Окрім того, зазначав, що зараз має оплачувану роботу. Тому, перебуваючи на волі, може повністю відшкодувати потерпілій завдані збитки, надати своїм дітям і дружині посильну матеріальну та батьківську підтримку.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просила вирок Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2021 року в частині призначення покарання ОСОБА_10 та розміру стягнутої судом моральної шкоди скасувати. В цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 більш тяжке покарання у виді позбавлення волі строком не менше 2/3 максимальної межі, визначеної диспозицією ч.1 ст.122 КК України, цивільний позов у частині стягнення з ОСОБА_10 на її користь моральної шкоди задовольнити повністю.
Уважала, що вказаний вирок є занадто м`яким, явно несправедливим, а розмір моральної шкоди визначений судом замалим.
Зазначала, що на її думку, жодного щирого каяття не було, матеріальна шкода відшкодована виключно в розмірі офіційних витрат на лікування.
Також наводила обставини, які, на її думку, виключають активне сприяння розкриттю злочину.
Відтак, уважала, що, враховуючи її стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, потрібно стягнути моральну шкоду у більшому розмірі, ніж це зробив суд першої інстанції.

Таким чином, при визначенні відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів та їх заперечення проти апеляційної скарги потерпілої; потерпілу ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 на підтримання власної апеляційної скарги та заперечення проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти обох апеляційних скарг стосовно призначення покарання, а в частині відшкодування матеріальної шкоди посилався на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 , правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.122 КК України не оспорюються в поданих апеляційних скаргах потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно вирок суду в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Згідно вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з положень ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно усталеної судової практики, призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів уважає, що вказані вимоги закону місцевим судом в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 було дотримано.

Переглядаючи вирок в частині призначення покарання, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, місцевий суд дійшов переконливого висновку про призначення покарання ОСОБА_10 за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 року позбавлення волі, яке за видом та розміром повною мірою відповідає його меті.

Ураховано, що ОСОБА_10 скоїв нетяжкий злочин, характеризується посередньо, має сім`ю та виховує чотирьох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяних потерпілій збитків (матеріальної шкоди), а обставиною, що обтяжує йому покарання, рецидив злочинів, адже, маючи судимості за умисні злочини, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив новий умисний злочин, який не утворює повторності.

Установлено, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі він знову скоїв умисний злочин.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано досудову доповідь представника органу пробації про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_10 повторного кримінального правопорушення та малу ймовірність його виправлення без обмеження чи позбавлення волі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому обґрунтовано призначено покарання у виді позбавлення волі.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 в апеляційній скарзі на обставини, що пом`якшують йому покарання, належним чином оцінено місцевим судом. Відтак, колегія суддів уважає це наміром уникнути більш суворого покарання за вчинений злочин.

Отже, підстав для пом`якшення покарання із застосуванням ст.75 КК України та посилення покарання, про що йде мова в апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить.

Водночас. перевіривши доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає їх частково обґрунтованими, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, та із застосуванням норм ЦПК України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно усталеної судової практики розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілої до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди не повною мірою враховано обставини кримінального правопорушення, характер та глибину моральних страждань і переживань потерпілої, стан її здоров`я та особливості лікування, необхідного для відновлення її попереднього стану. Відтак, суттєво зменшено розмір моральної шкоди, заявлений потерпілою в цивільному позові про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину.

Установлено, що негативні наслідки вчинення обвинуваченими ОСОБА_10 щодо потерпілої злочину потягли за собою тривале нераціональне витрачання життєвого часу останньою, обумовили необхідність залучення нею фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання і компенсацію.

Колегія суддів апеляційного суду з урахуванням характеру та обсягу фізичних і душевних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_7 , характеру немайнових втрат, стану здоров`я потерпілої, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, визначає розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 , 50 000 грн.

На переконання апеляційного суду, саме така сума на відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 внаслідок вчинення щодо неї злочину в даному випадку буде відповідати засадам розумності та справедливості.

Пунктом 3 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню вирок суду щодо ОСОБА_10 зміні в частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_10 в частині розв`язання цивільного позову про відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 50 000 грн. заподіяної моральної шкоди.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4