ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1766/21 Справа № 193/63/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеконфернції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року за ч. 15 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 16 травня 2019 року, кінець строку: 16 червня 2021.
Станом на 10 березня 2021 року засуджений фактично відбув визначені п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України 1/2 призначеного судом строку ( 1 рік і 15 днів) покарання, невідбутий строк складав 03 місяці і 06 днів.
Згідно матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 17 травня 2019 року. Під час утримання в державній установі виконання покарань (№3) порушень вимог режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.
З 17 червня 2019 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». Протягом вказаного періоду характеризується посередньо. Заохочень та стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими та персоналом виправної установи не конфліктний.
24 грудня 2020 року на засіданні комісії установи з питань застосування до засуджених пільг засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у направленні матеріалів щодо застосування до нього ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.
Крім того як вбачається із особової справи згідно постанови №46 від 01 лютого 2021 на засудженого ОСОБА_7 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
З витягу протоколу від 12 січня 2021 року засідання дисциплінарної комісії колонії, за підсумками роботи у 4 кварталі 2020 року, вбачається про визнання недоцільним застосування до ОСОБА_7 заходів заохочення.
Із витягу з протоколу засідання дисциплінарної комісії ДУ "Софіївська ВК № 45" від 28 січня 2021 року до засудженого застосовано дисциплінарне стягнення правами начальника установи.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить переглянути ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року, застосувати до нього положення ст. 81 КК України та надати йому безоплатного адвоката.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та посилався на безпідставність її доводів та відсутність підстав для звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково.
Засуджений апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, думку засудженого, який підтримав в повному обсязі доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції встановив, що вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.06.2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 15 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.
З 17.06.2019 року засуджений відбуває покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія №45».
Згідно особової справи на засудженого судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 17.05.2019 року. Під час утримання в державній установі виконань покарання №3 м. Кривого Рогу порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
За період відбування покарання характеризується посередньо, заохочень та стягнень немає. У стосунках з персоналом установи виконання покарань випадків не тактовної поведінки не допускає. Спальне місце та при ліжкову тумбочку не завжди утримує у чистоті і порядок, охайний зовнішній вигляд має не завжди, дотримується встановлених правил санітарії та гігієни під контролем адміністрації. За особистим бажанням, безоплатно виконує роботи по благоустрою території установи. При виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна і предметів якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка до їх виконання ставиться добросовісно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Заходи виховного характеру диференційованого регулярно але реагує на них формально, зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова, просвіта», підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними за допомогою телефонного зв`язку. Вину у скоєному злочині визнає повністю, але належну оцінку скоєному надає.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність у засудженого заохочень та відсутність офіційного працевлаштування на виробництві установи свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
Крім того, на засудженого 01.02.2021 року та 28.01.2021 року були накладені дисциплінарні стягнення, що свідчить про те, що ОСОБА_7 не проявляє активність у своєму виправленні, а навпаки порушує режим відбування покарання.
Беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину, встановлених вище обставин, характеристики на засудженого, колегія суддів, вважає, що добросовісна поведінка ОСОБА_7 не свідчить про виправлення останнього, а доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого не є достатньою правовою підставою для його умовно-дострокового звільнення.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків у виправній установі, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення та заслуговує на таке звільнення своєю поведінкою протягом всього строку відбування покарання, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд зазначеного клопотання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала Дніпровського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4