Справа № 204/754/19
Провадження № 1-кп/204/108/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про доручення співробітникам ГУНП в Дніпропетровській області провести слідчий експеримент з метою відтворення обстановки та обставин події дорожньо-транспортної пригоди та залучення до участі у слідчому експерименті старшого судового експерта Дніпропетровського НДЄКЦ МВС України ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000024 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 заявив клопотання про доручення співробітникам ГУНП в Дніпропетровській області провести слідчий експеримент з метою відтворення обстановки та обставин події дорожньо-транспортної пригоди та залучення до участі у слідчому експерименті старшого судового експерта Дніпропетровського НДЄКЦ МВС України ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання вказав, що в матеріалах кримінального провадження міститься висновок судової авто-технічної експертизи на якому ґрунтується обвинувачення, яким встановлено невідповідність дій ОСОБА_3 вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП. З такими висновками експерта сторона захисту не погоджується, оскільки вказану експертизу було проведено однобічно, оскільки під час досудового розслідування не встановлено усіх фактичних обставин справи, не враховано показання самого обвинуваченого, жодних слідчих дій з ним не проведено, експертизу проведено за вихідними даними, встановленими під час проведення слідчого експерименту зі свідком, а саме дружиною потерпілого, яка є зацікавлена особа у справі, що призвело до отримання висновку, який явно суперечить як фактичним обставинам справи так і вимогам загальних засад кримінального провадження. Так, допитані під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надали органу досудового розслідування показання, які самі ж спростували у судовому засіданні, також суперечили свідченням один одного, а також, слідчий ОСОБА_12 , який зафіксував у процесуальних документах показання вказаних осіб, та неналежним чином склав процесуальні документи та отримував дані під час слідчих дій, які були використані під час експертного дослідження, і таким чином спростували обґрунтованість обвинувачення стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 . Допитані в судовому засіданні особи, в сукупності наданих свідчень, спростували свої показання, не підтвердили обставини, які були встановлені під час слідчого експерименту, а також дані, які були надані експерту для проведення дослідження, за результатами якого, було встановлено невідповідність дій обвинуваченого ОСОБА_3 пункту 12.3 ПДР України на підставі: вихідних даних, отриманих в ході проведення слідчого експерименту за участю виключно свідка ОСОБА_10 , яка надала в судовому засіданні інші, за змістом, суперечливі показання, зокрема, вона зазначила, що потерпілий ОСОБА_9 виходив на проїзну частину між стоячих автомобілів; без урахування показання самого обвинуваченого ОСОБА_3 , який вказував на механізм ДТП та місце наїзду; без врахування показання свідка ОСОБА_11 , яка зазначила про перетин потерпілим ОСОБА_9 проїзної частини між стоячих на червоне світло світлофору автомобілів, обмежену видимість для потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок наявності автомобілів та напрямок руху пішохода не перпендикулярно, а по діагоналі лівіше; без врахування відомостей, повідомлених самим потерпілим ОСОБА_9 про напрямок його руху та місця наїзду, та протиріччя свідчень потерпілого з показаннями свідка ОСОБА_10 і відомостям, що зафіксовані в протоколі слідчого експерименту; без встановленого органом досудового розслідування напрямку руху автомобіля та потерпілого ОСОБА_9 , який має бути відображений у схемі до протоколу проведення слідчого експерименту; без позначених на схемі до протоколу проведення слідчого експерименту, дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра», яка позначає нерегульований пішохідний перехід та конструкції, що обмежують видимість у вигляді кіосків, а також автомобілів, стоячих на проїзній частині на червоне світло світлофора, на які вказують свідки; з явною невідповідністю отриманих, в ході проведення слідчого експерименту, показників швидкості руху потерпілого ОСОБА_9 та часу проходження ним дистанції, яка складає 4,7 м., яким визначено, що ОСОБА_9 долає цю дистанцію за 5,6 сек., в той час, як середня швидкість особи похилого віку до 70 років складає 3,9 км/год., що дорівнює 1,08 м/с та має складати не більше 4.35 сек., відповідно до таблиці швидкості руху для пішоходів км/г по даним ЛНИИСУ 1966 року. Таким чином, вважає, що для повного, всебічного та об`єктивного розгляду, прийняття обґрунтованого та законного рішення по справі не обхідно провести слідчий експеримент за участі обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_11 у зв`язку із необхідністю призначення судово-автотехнічної експертизи в подальшому.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_8 просив вирішити питання на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_7 частково заперечує проти задоволення клопотання, оскільки дійсно свідок ОСОБА_11 надала суду показання, які частково не узгоджуються з тими показаннями, які вона надала на досудовому розслідуванні, а саме щодо того, що автомобілі стояли на червоне світло світлофора, які можливо обмежили огляд потерпілому. В клопотанні сторони захисту показання свідка ОСОБА_11 були дещо перекручені. Нею було ознайомлено з звукозаписом судового засідання, де свідок ОСОБА_11 пояснила: «Коли вона побачила автомобіль, вона крикнула потерпілому та окликнула матір. Коли вона крикнула, то потерпілий вже почав переходити з середени дороги». Тобто потерпілий не стояв за автомобілями, які могли обмежувати його оглядовність. Також свідок ОСОБА_11 вказала, що вона окликнула потерпілого, але він міг і не почути, оскільки він як ішов так і продовжував йти, темп руху він не змінював. Коли потерпілий стояв на середені дороги автомобіль ще стояв та хотів повернути, тобто він ще стояв на АДРЕСА_1 . Отже, як вбачається з показання свідка ОСОБА_11 в них не було жодного слова про великогабаритний транспорт. Було вказано, що був лише транспорт не великогабаритний. Ці факти спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 , які не говорили про великогабаритні автомобілі. Також з показання свідка ОСОБА_11 вбачається, що коли потерпілий стояв на середині дороги та хотів повернути, таким чином можливо зробити висновок, що потерпілий, коли автомобіль ОСОБА_3 прямував по вул. Тітова та повернув ліворуч на вул. Суворова вже знаходився на проїзній частині, впевнившись в безпеці такого переходу, оскільки в судовому засіданні потерпілий вказав, що він повертав головою вліво-вправо. Він впевнився в переході проїзної частини та після оклику доньки продовжив рух по проїзній частині. На підставі вищевикладеного, можливо прийти до висновку, що момент вчинення ДТП є момент наїзду ОСОБА_3 на потерпілого на проїзній частині. Також, сторона захисту вказує на те, що слідчий експеримент був проведений без урахування показання ОСОБА_3 .. В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 надано показання, в яких він вказує, що він не бачив, як рухався пішохід, він бачив потерпілого вже перед «носом», тобто він не може вказати ні темп пішохода, ні звідки він вийшов, ні його траєкторію руху. Він упав перед його автомобілем, наголошував, що наїзд на потерпілого він не здійснював. Контакту автомобіля з потерпілим не було. Тобто вказаний механізм він заперечує. Також стороною захисту вказано на невідповідність в проведенні слідчого експерименту по показанням швидкості руху потерпілого, посилаючись на таблицю, швидкість складає від 3 до 6 км/год., тобто ці показання є середньостатистичні по відношенню до похилої людини. Однак ці показання не можуть зазначатись, оскільки є потерпілий та свідки, які можуть вказати рух пішохода.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до висновку про відсутність підстав для доручення проведення відповідного слідчого експерименту з наступних підстав.

Частиною шостою ст. 22 КПК України, визначено, що суд зберігає об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Проведення слідчої дії - слідчого експерименту по вказаному кримінальному провадженню передбачає перевірку і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Слідчий експеримент - це слідча дія, яка полягає в тому, що слідчий та/або прокурор в присутності понятих, а в необхідних випадках за участю спеціаліста, підозрюваного, потерпілого, свідка, захисника, представника, з метою перевірки та уточнення, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проводить відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проводить інші необхідні досліди чи випробування. Метою слідчого експерименту є перевірка та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Судом досліджені в якості доказів по даному кримінальному провадженні протокол проведення слідчого експериментам від 15.01.2019 року, схема до протоколу проведення слідчого експериментам від 15.01року та фототаблиці до нього, який було проведено у проміжок часу з 14 год.00 хвл. по 14 год. 40 хвл. за участю понятих та свідка ОСОБА_10 . Вказаний слідчий експеримент був проведений через нетривалий проміжок часу з моменту дорожньо-транспортної пригоди. Свідок ОСОБА_10 надала свої свідчення та безпосередньо на місці ДТП вказала на його механізм, при цьому в ході відтворення події експериментальним шляхом встановлювалося місце розташування та траєкторія руху автомобіля. Протокол слідчого експерименту без жодного зауваження підписаний всіма учасниками слідчої дії.

Суд не приймає доводи захисника про те, що потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 надали в судовому засіданні інші, за змістом, суперечливі показання, оскільки зазначені в клопотанні показання свідків захисником вільно інтерпретовані та викладені з позиції, що спотворює їх фактичний зміст. Крім того, суд безпосередньо допитав свідків у судовому засіданні, а оцінка отриманих під час судового розгляду доказів буде надана в нарадчій кімнаті.

Що стосується доводів захисника про необхідність проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд звертає увагу на той факт, що як встановлено на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду, обвинувачений взагалі заперечує факт дорожньо-транспортної пригоди, і наголошує, що: «Він повернув та почав рухатись в бік вул. Будівельників, після цього перед ним опинився чоловік, він удару не відчув, а чоловік вже впав. Потерпілого він побачив, коли він був вже під його автомобілем. Він не може вказати ні темп пішохода, ні звідки він вийшов, ні його траєкторію руху. Він упав перед його автомобілем, наголошував, що наїзд на потерпілого він не здійснював. Контакту автомобіля з потерпілим не було», тому оскільки обвинувачений заперечував факт дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає недоцільним проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого.

Крім того, судом враховані показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 стосовно наявності інших транспортних засобів як на полосі руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 так і на зустрічній полосі руху для нього, згідно яких на зустрічній полосі руху був відсутній великогабаритний транспорт, який би обмежував видимість для водія ОСОБА_3 , а також відсутні транспортні засоби на його полосі руху, а також показання самого ОСОБА_3 , який показав, що ДТП за його участі не відбувалося.

Щодо того, що у схемі протоколу проведення слідчого експерименту не відображено напрямку руху автомобіля та потерпілого ОСОБА_9 та дорожньої розмітки 1.14.1 «Зебра», яка позначає нерегульований пішохідний перехід та конструкції, що обмежують видимість у вигляді кіосків, а також автомобілів, стоячих на проїзній частині, то слід зазначити, що схема є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту та складена з урахуванням його змісту та мети проведення такого слідчого експерименту.

Щодо посилання сторони захисту про те, що в ході проведення слідчого експерименту, зазначені показники швидкості руху потерпілого ОСОБА_9 та часу проходження ним дистанції, яка складає 4,7 м., яким визначено, що ОСОБА_9 долає цю дистанцію за 5,6 сек., в той час, як середня швидкість особи похилого віку до 70 років складає 3,9 км/год., що дорівнює 1,08 м/с та має складати не більше 4.35 сек., відповідно до таблиці швидкості руху для пішоходів км/г по даним ЛНИИСУ 1966 року. то суд вважає, що ці показання є середньостатистичними та не можуть відображати швидкість руху у даній конкретній обстановці.

Крім того, сторона захисту у клопотанні зазначає, що встановлено непослідовність та невідповідність дій слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 під час проведення ним досудового розслідування вимогам КПК, а саме, проведення слідчої дії до надходження повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також про проведення слідчої дії до внесення відомостей до ЄРДР, у зв`язку з чим стороною захисту були заявлені клопотання про визнання протоколу огляду місця події від 04.01.2019 року та протоколу огляду транспортного засобу від 04.01.2019 року недопустимими доказами по даному кримінальному провадженні. З приводу цього суд зазначає, що суд не може на стадії судового розгляду остаточно оцінювати доказів на предмет допустимості, адже ці питання суд вирішує при прийнятті рішення, яким завершується судовий розгляд.
Крім цього, суд вважає, що проведення такого слідчого експерименту має відбуватись при погодних умовах та загальній обстановці, максимально наближених до умов та обстановки, які існували на момент ДТП.
Зважаючи на пору року на даний час та на пору року на момент ДТП (січень місяць місяць), проведення слідчого експерименту при погодних умовах, максимально наближених до тих, які існували на момент ДТП, неминуче призведе до невиправданого порушення розумних строків розгляду кримінального провадження.
Крім цього, з моменту ДТП по даний час минуло два роки, а тому є очевидним, що місцевість та загальна обстановка на місці пригоди зазнала досить значних змін, що в кінцевому результаті призведене не до перевірки показань свідка, а до спотворення таких показань.
За таких обставин судом не встановлено підстав для доручення співробітникам ГУНП в Дніпропетровській області провести слідчий експеримент з метою відтворення обстановки та обставин події дорожньо-транспортної пригоди та залучення до участі у слідчому експерименті старшого судового експерта Дніпропетровського НДЄКЦ МВС України ОСОБА_5 а тому в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 333, 350, 372,376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про доручення співробітникам ГУНП в Дніпропетровській області провести слідчий експеримент з метою відтворення обстановки та обставин події дорожньо-транспортної пригоди та залучення до участі у слідчому експерименті старшого судового експерта Дніпропетровського НДЄКЦ МВС України ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1