КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 травня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванопіль Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки: повідомляти ці органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Севастополь, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: повідомляти ці органи з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 31.03.2020, приблизно о 04 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 16-В, ОСОБА_6 , знаходячись разом з ОСОБА_8 , побачили раніше невідомого їм ОСОБА_9 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 почали наздоганяти ОСОБА_9 та побігли за ним, однак останній, почувши тривогу, почав тікати від них та через декілька хвилин ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_8 наздогнали ОСОБА_9 поблизу будинку АДРЕСА_4 , після чого ОСОБА_6 одразу наніс удар ногою в обличчя потерпілого, а саме в область лівого ока, від чого останній відчув фізичний біль. Продовжуючи реалізувати злочинний умисел, ОСОБА_8 продовжував наносити численні удари потерпілому в область тіла, а ОСОБА_6 в цей час забрав у потерпілого сумку синього кольору з тканинної основи вартістю 175 грн., навушники вакуумні чорного кольору вартістю 200 грн., портативний зарядний пристрій білого кольору вартістю 260 грн., мобільний телефон марки «Leagoo» у корпусі рожевого кольору вартістю 1200 грн., гаманець шкіряний чорного кольору вартістю 30 грн., грошові кошти у розмірі 350 грн., документи та банківські картки, які не становлять матеріальної цінності, які належать ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадене майно, зник разом з ОСОБА_10 з місця вчинення злочину в невідомому напрямку, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 2215 грн.

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, в решті вирок залишити.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у необґрунтованому застосуванні положень ст. 75 КК України. Зокрема прокурор зазначає, що призначаючи покарання, суд першої інстанції не повною мірою взяв до уваги підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, конкретні обставини та спосіб вчинення злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, наявності обставин, які пом`якшують покарання щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції правильно визначив йому розмір покарання та обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Також, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 положень ст.75 КК України врахував позицію прокурора, який в судових дебатах просив суд призначити обвинуваченому покарання із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України.
Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
Висновки суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими та узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.
Також судом першої інстанції дотримано закріпленого в ст. 26 КПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд при призначенні покарання повинен діяти в межах позиції прокурора або потерпілого і не вправі погіршити правове становище обвинуваченого з власної ініціативи.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання до реального відбування не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3