Справа № 361/3363/21
Провадження № 1-кп/361/725/21
У Х В А Л А

24 червня 2021 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002537 від 03 жовтня 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чадир-Лунга, Чадир-Лунгського району, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
ОСОБА_5 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чадир-Лунга, Чадир-Лунгського району, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
ОСОБА_6 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чадир-Лунга, Чадир-Лунгського району, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор просив продовжити ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, подавши відповідні клопотання.
На думку прокурора, будь-який інший запобіжний захід ніж тримання під вартою обвинувачених не може запобігти вказаним ризикам.
Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотань прокурора, просив в їх задоволенні відмовити та обрати інший більш м`який запобіжний захід домашній арешт за адресою: АДРЕСА_4 . При цьому надав копії нотаріально посвідчених заяв громадянки ОСОБА_14 , в яких остання не заперечує про те, щоб обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 на час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту проживали за цією адресою.
Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили. Просили застосувати домашній арешт, підтримавши думку захисника.
Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинувачених та їх захисника, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов такого висновку.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 червня 2021 року включно.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканість. Будучи природним воно має бути забезпечене підвищеним захистом у сфері кримінального судочинства, а тому й може бути обмежене лише при дотриманні загальноприйнятих принципів, виходячи із критеріїв розумності та об`єктивності.

За нормами ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції запобіжний захід у вигляді взяття під варту продовжується лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.
Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
За нормами ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.
Вимоги оперативності розгляду кримінальних проваджень у справах, по яких підсудний тримається під вартою, ґрунтуються на підвищених вимогах до розумного строку розгляду (з урахуванням виключного ступеня обмеження права особи на свободу). Усталена правова позиція ЄСПЛ із зазначеного питання наведена у п. 90 рішення у справі «Тодоров проти України»: «Суд також зазначає, що протягом усього кримінального провадження заявник у цій справі тримався під вартою, що вимагало від державних органів, які розглядали справу, особливу сумлінність у здійсненні правосуддя без затримок».
Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ у порядку КПК України ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Ризик втечі: Ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v, Russia (Панченко проти Росії), § 106).
Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja v, Estonia (Сулаоя проти Естонії), § 64). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v. Austria (Ноймайстер проти Австрії), § 10).
Хоча загалом вираз «стан доказів» може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, сам по собі він не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини, § 38).
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 суд ураховує, що ризики не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинувачених не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»). Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).
Так, розглядаючи клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд перевірив відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України обставини на предмет того, чи заявлені ризики не зменшилися та виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, офіційно не працюють, раніше не судимі, обвинувачений ОСОБА_15 має двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, ОСОБА_6 має матір похилого віку, яка має ряд захворювань, ОСОБА_17 має ряд захворювань, їх позитивні характеристики з місць проживання, інші обставини кримінального правопорушення, суд дійшов до висновку, що частина ризиків, врахованих при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час існують.
Разом із тим на даний час обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 досить тривалий час утримуються під вартою, а саме з 02.11.2020 року.
Відповідно до заяв громадянки України ОСОБА_14 № 598 від 17.06.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 , та № 763 від 15.06.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , яка є законним користувачем квартири АДРЕСА_5 , вказала, що обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 з 15 травня 2021 року по 15 травня 2022 року будуть проживати за адресою: АДРЕСА_4 і вона не заперечує про те, щоб вказані особи за цією адресою знаходилися під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
За таких обставин, суд вважає, що можливо застосувати до обвинувачених запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.
При прийнятті вказаного рішення суд бере до уваги зменшення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і те, що обвинуваченим інкриміновано особливо тяжкі кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України, як і відсутність доказів, підтверджуючих факт незаконного впливу на потерпілих та свідків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому стороною обвинувачення не надано переконливих доводів (доказів) щодо неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як і належного, на час прийняття рішення, доведення підстав продовження відносно них виняткового запобіжного заходу.

Також суд враховує, що через неявку прокурора в судове засідання, призначене на 24 травня 2021 року, підготовче судове засідання суд не міг провести, чим порушуються вимоги оперативності розгляду кримінального провадження у справі, де обвинувачені тримаються під вартою.

За викладених обставин, з огляду на тяжкість покарання у висунутому обвинуваченні, суд вбачає підстави для зміни обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю, що буде пропорційним, помірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме даний запобіжний захід дасть можливість уникнути встановленим судом ризикам та забезпечить виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, визначених положенням ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому суд вважає, що така міра запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю забезпечить дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 195, 199, 331, 314 315, 369, 376 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арештуіз застосуванням електронних засобів контролю строком на 2 (два) місяці, заборонивши ОСОБА_12 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , цілодобово.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- за першим викликом прибувати до суду;
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , цілодобово без відома суду;

- носити електронний засіб контролю;

- заборонити спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні, крім їх спільної участі в судових засіданнях під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арештуіз застосуванням електронних засобів контролю строком на 2 (два) місяці, заборонивши ОСОБА_13 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , цілодобово.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- за першим викликом прибувати до суду;
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , цілодобово без відома суду;

- носити електронний засіб контролю;

- заборонити спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні, крім їх спільної участі в судових засіданнях під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арештуіз застосуванням електронних засобів контролю строком на 2 (два) місяці, заборонивши ОСОБА_20 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , цілодобово.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки:
- за першим викликом прибувати до суду;
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , цілодобово без відома суду;

- носити електронний засіб контролю;

- заборонити спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні, крім їх спільної участі в судових засіданнях під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за їхньою поведінкою, мають право з`являтися в житло цих осіб, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, є невиконанням обов`язків, покладених судом при обранні запобіжного заходу.
У разі не виконання обвинуваченими ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_6 покладених на них обов`язків, до них може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжних заходів у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком на 2 (два) місяці, тобто до 24 серпня 2021 року.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю передати для виконання до Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 08 год. 00 хв. 25 червня 2021 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Суддя: ОСОБА_1